Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

26.08.2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 099,67 гривень та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 2665510208 від 08.07.2021 між відповідачем та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", відповідач отримав кредит у сумі 18209,00 грн строком на 12 місяців. Проценти при наданні кредиту складали 7% від суми кредиту, що становило 1050,00 грн, щомісячні відсотки 2,7 % від суми кредиту та річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором. . 07.10.2026 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016. 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № Н1/11/2-Ф. Відповідач умови договору не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 17 099, 67 грн, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою суду від 18.09.2025 р. відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Копія позовної заяви з додатками та ухвалою суду була направлена відповідачу за місцем реєстрації останнього рекомендованим поштовим відправленням. 28.10.2025 до суду повернуто вказане поштове відправлення із зазначенням причини повернення відсутній за адресою проживання. Суд зазначає, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11). Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 2665510208 від 08.07.2021 між відповідачем та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", відповідач отримав кредит у сумі 18 209,00 грн строком на 12 місяців. Проценти при наданні кредиту складали 7% від суми кредиту, що становило 1050,00 грн, щомісячні відсотки 2,7 % від суми кредиту та річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором. Крім цього з паспорту споживчого кредиту та заяви-анкети клієнта вбачається, що відповідачу було надано інформацію до укладення договору про споживчий кредит в якій відображені умови кредитування. (а.с. 7,8) 07.10.2016 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016. Відповідно до п. 9.2, договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до п.9.4, у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна з сторін не ініціювала його розірвання - Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 09.07.2021, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18 224, 37 грн. 26.06.2024 р. між АТ «Таскомбанк» та ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/20-Ф. Відповідно до Витягу з Реєстру прав Вимог ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2665510208 ві 08.07.2021 р. в сумі 17 099,67 грн. Враховуючи вище викладене ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором № 2665510208 від 08.07.2021 р. в сумі 17 099,67 грн, укладеним з відповідачем. Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо стягнення суми заборгованості за комісією в розмірі 9 512,13 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Разом з тим, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Крім того, в п.31.29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13липня 2022 року справа №496/3134/19 зазначено, що з урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Позивачем до суду не надано доказів того, що відповідач вимагав у Банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення загальної заборгованості за комісією в розмірі 9512,13 грн не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 587,54 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.08.2025 року. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 343,60 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial