Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У Заводський районний суд м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовано тим, що 12.04.2024 сторони уклали шлюб на момент, коли позивач відбував покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», де перебуває і на разі. Стосунки припинили своє існування, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Протягом значного часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивачеві невідомо де наразі знаходиться відповідач, оскільки остання вже впродовж тривалого часу не приїздить до позивача та не проявляє жодного інтересу до нього. А тому позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач перебуває в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» та 05.01.2026 судом отримано письмову заяву представника позивача - адвоката Одуда А.А., діючого на підставі доручення від 07.08.2025, у якій він просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, підтримавши заявлені вимоги. Рекомендоване поштове повідомлення, надіслане на адресу відповідачки, повернулося з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі , зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням зазначеного суд вирішив розглянути справу по суті на підставі наявних матеріалів справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Між сторонами Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстрований шлюб, про що 12.04.2024 складено відповідний актовий запис №169, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Шлюб зареєстровано під час відбування позивачем покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)». Інформація про наявність у подружжя спільних дітей відсутня. Як зазначив позивач, шлюбні відносини не склалися, кожен з подружжя живе окремим життям, відповідач не проявляє інтересу до позивача та йому не відомо де вона знаходиться наразі. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на встановлені фактичні обставини, які полягають у відсутності між сторонами взаєморозуміння, відсутності бажання підтримувати сімейні стосунки, що призвело до формального існування шлюбу, суд, з урахуванням відсутності заперечень відповідачки, дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення для справи, а тому позов слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved