Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

23 жовтня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 квітня 1985 року Виконавчим комітетом Великодеревичівської сільської ради Любарського району Житомирської області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Зазначає, що 11 квітня 2022 року дружина виїхала до Німеччини і з того часу спілкування між ними почало зменшуватись та згодом взагалі припинилось. Фактично з 2022 року подружжя проживає окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 04 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, під час спілкування з секретарем судового засідання шляхом надсилання SMS повідомлення висловила позицію щодо згоди з розірванням шлюбу. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.04.1985 Виконавчим комітетом Великодеревичівської сільської ради Любарського району Житомирської області, актовий запис № 2 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства з квітня 2022 року. Причиною розпаду сімейних відносин є відсутність порозуміння, що стало наслідком неможливості спільного проживання. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України, шлюб, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За приписами ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вини обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved