Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

31 березня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява органу опіки та піклування Кодимської міської ради, подана в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У вказаній позовній заяві позивач просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Орган опіки і піклування Колимської міської ради розглянув питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] систематично не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, не забезпечує належного виховання і розвитку дітей, вчиняла щодо них фізичне насильство, зокрема нанесла удари малолітньому [PERSON] палицею по голові. Після виїзду комісії служби у справах дітей та представників поліції дітей було відібрано у матері та тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , що підтверджується наказом служби у справах дітей Кодимської міської ради від 11.03.2025 №26-2025 р. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (справи №503/747/23, №503/579/24, №503/257/25, №503/174/25), перебувала під соціальним супроводом, однак рекомендації фахівців не виконувала, способу життя не змінила, належних умов для дітей не створила. Відповідно до свідоцтв про народження, матір`ю дітей записана [PERSON] , а батько - [PERSON] - записаний за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав розглянуто 15.03.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол №04), якою прийнято рішення про підготовку відповідного висновку. Виконавчий комітет Кодимської міської ради рішенням від 17.03.2025 №1243 затвердив висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно зазначених дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 31 березня 2025 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачами у позовній заяві вказані фізичні особи, які не є суб`єктами підприємницької діяльності, судом 31 березня 2025 року було направлено запити до Студенянської сільської ради надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 01 квітня 2025 року на електронну адресу суду від Студенянської сільської ради надійшла відповідь за вих. № 02-10/225 від 31 березня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, проведення підготовчого засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 01 травня 2025 року. 01 травня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання було відкладено на 14 годину 00 хвилин 05 червня 2025 року та в подальшому знята з розгляду, у зв`язку з відрядженням головуючого по справі судді до 14 годину 00 хвилин 14 липня 2025 року. 14 липня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі підготовче засідання було відкладено на 14 годину 30 хвилин 29 серпня 2025 року та в подальшому на 14 годину 00 хвилин 18 вересня 2025 року. У зв`язку з повторною неявкою сторін 18 вересня 2025 року підготовче засідання відкладено на 14 годину 00 хвилин 03 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Колимської міської ради, поданим в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та призначити справу до судового розгляду по суті.Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 14 годину 00 хвилин 17 листопада 2025 року в залі судових засідань № 1 у приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області за адресою: смт Піщанка Вінницької області, вул. Вишнева, 5. Викликати у судове засідання для з`ясування думки дітей щодо обставин справи про позбавлення батьківських прав матері - [PERSON] , [INFO] , таких дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Допит дітей провести в присутності патронатного вихователя - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання 17 листопада 2025 року та 05 січня 2026 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, оскільки викликалась за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання, та на адресу суду повернулись конверти з відміткою працівника поштового зв`язку про повернення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі про відкладення судового засідання, а також відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подала, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала повністю, додатково пояснивши, що мати дітей, відповідач по справі [PERSON] , вироком Кодимського районного суду Одеської області від 25 червня 2025 року, який набрав законної сили, засуджено за ч.1 ст.125 КК України за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодженн своєму малолітньому синові [PERSON] , даний вирок просила дослідити в судовому засіданні, який міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи № 503/548/25. Додатково пояснила, що за час перебування дітей з березня 2025 року у патронатного вихователя [PERSON] мати дітей один раз їх відвідувала без згоди органу опіки та піклування, двічі зверталася за таким дозволом, але, отримавши його, дітей не відвідувала, за повідомленням вихователя під час відвідування дітей у червні 2025 року намагалася викрасти найменшу дитину [PERSON] , вказавши, що старші діти її непотрібні. Постійне регулярне спілкування з відповідачем [PERSON] , моніторинг її способу життя представниками органу опіки та піклування, пропонування допомоги в налагодженні побуту, в пошуку роботи позитивних результатів не дали, мати дітей продовжує зловживати спиртними напоями та на шлях виправлення не стає, тому наявні підстави до позбавлення її батьківських прав. Суд, заслухавши представника позивача, патронатного вихователя дітей відповідача, неповнолітніх дітей відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що орган опіки і піклування Кодимської міської ради розглянув питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей встановлено, що громадянка [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, по вихованню та розвитку своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклуванням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області встановлено, що до служби у справах дітей Колимської міської ради Подільського району Одеської області надійшло повідомлення в телефонному режимі про те, що в с. Баштанків Кодимської міської територіальної громади Подільського району Одеської області над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , вчинено фізичне насильство його матір`ю [PERSON] у вигляді нанесення ударів в область голови палицею, у дитини йде кров, болить голова. Комісія у складі працівників служби у справах дітей Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, відділення соціальної роботи комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та інспектора сектору ювенальної превенції інспектор відділу поліції Подільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Одеській області виїхала за місцем скоєння насильства. Після обстеження малолітніх дітей, обстеження умов проживання, було прийнято рішення про відібрання дітей у матері. Після забезпечення безпеки життя та здоров`я дітей прийнято рішення про винесення питання на комісію з питань захисту прав дитини Кодимської міської ради Подільського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклуванням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області встановлено, що [PERSON] Кодимським районним судом Одеської області неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, про що свідчать постанови суду, досліджені в судовому засіданні, від 03.10 2023 року, справа 503/747/23, притягнута до відповідальності за ст. 184 ч.І КУпАП, від 15.03 2024 року, справа 503/579/24, притягнута до відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП, від 22.01 2025 року, справа 503/257/25, притягнута до відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП, від 07.02 2025 року, справа 503/174/25, притягнута до відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП,- а.с. 23-28. З дослідженого судом наявного у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень вироку Кодимського районного суду Одеської області від 25 червня 2025 року, який набрав законної сили 29 липня 2025 року, у справі № 503/548/25, встановлено, що особу, якою є відповідач по справі [PERSON] , було визнано винуватою за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді сплати штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за нанесення умисного легкого тілесного ушкодження 10 березня 2025 року своєму малолітньому синові. Сім`я [PERSON] неодноразово перебувала під соціальним супроводом відділення соціальної роботи комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, неодноразово на комісіях з питань захисту прав дитини Кодимської міської ради Подільського району Одеської області заслуховувались питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, але громадянка [PERSON] не дотримувалась рекомендацій, наданих членами комісії з питань захисту прав дитини Колимської міської ради Подільського району Одеської області, не намагалась змінити спосіб життя та не виправляла недоліки щодо належного ставлення до виконання батьківських обов`язків, діти на даний час перебувають у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наказом служби у справах дітей Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 11 березня 2025 року № 26-2025 р. «Про передачу малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до сім`ї патронатного вихователя. Відповідно до свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2015 року виконкомом Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 10 листопада 2016 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 2019 року виконкомом Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області на ім`я [PERSON] , матір`ю дітей записана [PERSON] - а.с. 11-13. Відповідно до довідки від 13 липня 2015 року № 08-6, виданої Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області на ім`я [PERSON] батько дитини - [PERSON] , записаний за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, до довідки від 01 квітня 2019 року № 03/01, виданої Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області на ім`я [PERSON] батько дитини - [PERSON] , записаний за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батько дитини [PERSON] - [PERSON] відповідно до витягу № 00017307833 від 10 листопада 2016 року записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України а.с. 19-21. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Кодимської міської ради Подільського району Одеської області 15 березня 2025 року ( витяг з протоколу засідання № 04 на а.с.38, 39, 41, 42), членами комісії одноголосно було прийнято рішення про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. [PERSON] не прикладає зусиль для покращення своїх умов проживання, зміни способу життя та факторів, що призвели до складних життєвих обставин. Свої проблеми не визнає та не виявляє зацікавленості до змін, агресивно реагує на зауваження та поради спеціалістів соціальних служб. На засіданні виконавчого комітету Кодимської міської ради було розглянуто питання та прийнято рішення від 17.03.2025 №1243 « Про негайне відібрання малолітніх дітей у матері та затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав матері відносно малолітніх дітей» - а.с.40. В статті 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №357/17852/15-ц визначено, що: «Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди". Враховуючи, що обставини цієї справи безпосередньо стосуються малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і беручи до уваги, що на час розгляду справи вони досягли віку, який дозволяє їм сформулювати власні погляди, суд з`ясував думку дітей у присутності патронатного вихователя [PERSON] щодо обставин справи. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони живуть наразі у тьоті [PERSON] ( патронатний вихователь) та їм подобається в неї жити, вони мають іграшки ( хлопчик нарікав, що хотілося б більше іграшок), свої зручні ліжка, адже в мами, коли вони проживали з нею, ліжка та подушки були дуже погані. Тьотя [PERSON] смачно готує їсти, пече пиріжки, [PERSON] полюбляє гречану кашу. Діти ходять до школи, а вдома дивляться мультики по телевізору, в мами телевізора не було, як і іграшок теж не було. Повернутися жити до мами діти сказали, що не хочуть, там у хаті завжди було брудно та холодно. В даній сім`ї вони допомагають тьоті [PERSON] по господарству, прибирають в кімнатах, гарно спілкуються з іншими дітьми, які є в родині вихователя. Патронатний вихователь дітей [PERSON] суду пояснила, що малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у неї на вихованні з березня 2025 року, з часу, коли мати [PERSON] побила свого сина [PERSON] палицею. Діти були вкрай занедбані, не мали елементарних санітарно-побутових навичок, відставали у розвитку, однак на даний час усі троє діток відвідують школу, мають інклюзивний супровід, забезпечені усім необхідним, щоденнні зусилля і робота з дітьми дають свої позитивні результати. Вихователь також зазначила, що в червні 2025 року мати один раз відвідала дітей без дозволу органу опіки та піклування, привезла дітям гостинці та мала можливість поспілкуватися з ними, однак під час цього візиту намагалася викрасти найменшу дитину, що було помічено та припинено. [PERSON] повідомила суду, що пропонувала [PERSON] свою допомогу в налагодженні побуту, пропонувала спільними зусиллями привести будинок до ладу та зробити ремонт, щоб діти повернулись до нормальних умов проживання, однак відповідач відмовилась від допомоги. На думку патронатного вихователя, [PERSON] має бути позбавлена батьківських прав та дітей повертати її не можна. Досліджені судом характеристика [PERSON] , видана Кодимською міською радою Одеської області 12 березня 2025 року, на а.с.15, довідки про стан дітей сімейного лікаря на а.с.16-18, акти обстеження матеріально- побутових умов сім`ї на а.с. 23- 36 узгоджуються з поясненнями малолітніх дітей, патронатного вихователя, представника позивача щодо неналежних умов проживання дітей з матір`ю, їх занедбаного гігієнічного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов`язки по відношенню до своїх трьох малолітніх дітей, належної участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітей не забезпечує. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зважаючи на те, що мати не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно сина та доньок, яка проявилась в неодноразовому притягненні до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків та засудженні за вчинення умисного злочину у виді нанесення легкого тілесного ушкодження своєму синові [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Враховуючи, що при зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідачів в сумі 3028,00 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав на користь держави у розмірі, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: approved