Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача адвокат Руссу Н.А. звернулася в суд з позовом, в інтересах [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності. В обгрунтування позивач зазначає, що з відповідачкою з літа 2012 року по осінь 2023 року перебував у фактичних шлюбних відносинах. Сторони спільно проживали, їздили разом на відпочинок, вели спільне господарство, були зареєстровані за однією адресою у квартирі відповідачки з 18.12.2013 по 20.05.2020. Враховуючи, що позивач довіряв відповідачці, як своїй дружині, 12.05.2020 була придбана трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою. З огляду на презумпцію спільності права власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, позивач просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ним право власності на частину квартири та право власності на частини квартири визнати за відповідачкою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 2.1. Ухвалою суду від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.156). 2.2. Представник позивача згідно поданої заяви просить підготовче засідання проводити у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги та витребувати додкаткові докази по справі - інформацію про доходи відповідачки [PERSON] за час спільного проживання (а.с.164, 165). 2.3. Ухвалою суду від 10.12.2025 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.167). 2.4 15.12.2025 від представника позивача та позивача до початку розгляду справи надійшла уточнена позовна заява в якій позивач просить визнати за ним право власності на частину спільно придбаної квартири та право власності на частини квартири визнати за відповідачкою. 2.5 Від відповідачки [PERSON] надійшло повідомлення секретарю судових засідань Остапенко А.О. наступного змісту : «Не маю можливості брати участь у судовому засіданні через відеозв`язок. Знаходжусь за кордоном на лікуванні онкології. Спілкуватись з позивачем не маю наміру через багаторічний психологічний тиск. Не заперечую проти рівного поділу майна (в будинку [ADDRESS] ), придбаного під час проживання разом», у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, оскільки позовні вимоги нею визнаються. 2.6 Від представника позивача адвоката Руссу Н.О. та позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.39-40). 2.7 За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. [PERSON] , [INFO] , з 18 грудня 2013 року по 20.05.2020 року був зареєстрований та проживав за адресою : [ADDRESS] (а.с.14-15, 17). За вказаною адресою зареєстрована і відповідачка [PERSON] (а.с.155). 3.2. Згідно рішення Центрально-міського районного суду м.Кривого року від 05.08.2020 (справа № 216/2881/20) шлюбі відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені з 2008 року у зв`язку з чим шлюб було розірвано (а.с.18-19). 3.3. Як вбачається з численних фотознімків, доданих до позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] (а.с.45-55) відпочивали разом, святкували свята в родинному колі з 2014 року по 2024 рік. 3.4. З наданих банківських виписок вбачається, що [PERSON] надсилав кошти [PERSON] , які витрачалися на спільні побутові потреби (а.с. 56-105). 3.5. За час фактичного шлюбу сторонами набуто у власність нерухоме майно. Зокрема, на підставі Договору купівлі-продажу від 12 травня 2020 року [PERSON] придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. та зареєстрований в реєстрі за №486, та на підставі якого відповідачка зареєструвала право власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2020 (а.с.20-23). 3.6. Згідно розрахункових документів та товарних чеків сторонами сторонами замовлялись та оплачувались витрати на ремонтні роботи, встановлення опалення, виготовлення вікон, натяжної стелі, купівлю меблів, тощо (а.с.136-153). 3.7. Згідно звіту ПП «ВКА «Ріко Інвест» про проведення незалежної оцінки нерухомого майна з метою визначення вартості об`єкта житлової нерухомості від 06.10.2025, загальна вартість трикімнатної квартири з надвірними будівлями загальною площею 53,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] становить 1 274 000 (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі) гривень (а.с.27-44). IV. Норми права, які застосував суд. 4.1 Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 4.2 За приписами пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. 4.3 В силу частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 4.4 Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. 4.5 Відповідно частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. 4.6 За частиною 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 4.7 В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. […] Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. 4.8 У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». 4.9 Згідно частинами першою та другою статті 60 Сімейного кодексу України далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.10 Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. 4.11 Крім того, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності, подружжя (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19) 4.12 Відповідно до частин першої-третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.13 Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 4.14 Відповідно статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 4.15 У статті 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. 4.16 Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 4.17 Частина 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 4.18 Стаття 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 4.19 Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 4.20 Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали з 2013 року по 2023 рік, як чоловік та жінка, між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах. Факт проживання як чоловіка та жінки підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, фотографіями та повністю визнається відповідачкою у справі. Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права власності на нерухоме майно, отже такий факт породжує юридичні наслідки 5.2 Крім того, судом встановлено, та не заперечується відповідачкою, що за період спільного фактичного проживання, як чоловіка та жінки, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , тому вказана квартира відповідно статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, отже необхідно визнати за позивачем право власності на частину вказаної квартири в порядку поділу майна, яке набуте за час спільного проживання, а іншу 1/2 частини квартири залишити у власності відповідачки. 5.3 В підсумку суд позовні вимоги задовольняє. 5.4 Відповідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 12 740 грн., втім з урахуванням зміни позовних вимог та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, 6370 грн. підлягає поверненню, як надміру сплачений судовий збір (а.с.6,7). 5.5 Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 5.6 З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачкою подана до розгляду справи по суті, а позивачем при зверненні до суду мало б бути сплачено 6370 грн. судового збору, наявні підстави для повернення [PERSON] із державного бюджету 3185 грн., що становить 50% від належного до сплати позивачем судового збору, а інші 3185 грн. - необхідно стягнути із відповідачки.

Outcome: approved