Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 07.06.2024 між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1405-8450 за допомогою вебсайту (credos.com.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А 3531, для підписання кредитного договору №1405-8450 від 07.06.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. 00 коп.; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 днів; знижена % ставка - 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45% в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 19.09.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 45741,75 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 7100,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 37576,75 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1065,00 гривень. Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими комісією та за нарахованими відсотками в сумі 10241,75 грн. 00 коп. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 35500,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 7100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 28400,00 гривень. Відзив. 13.11.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] вважає, що позов підлягає до частково задоволення. За умовами укладеного Договору укладеного між сторонами 07 червня 2024 року, зокрема пункту 4.10 договору, визначено процентну ставку за кожний день користування кредитом у розмірі 1,45% від суми кредиту. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Враховуючи, що кредитний договір укладено 07 червня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то до таких правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Однак позивач, незважаючи на те, що кредитний договір за № 1405-8450 від 07.06.2024 року, який укладено після прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за №3498-ІХ не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів, відповідно до вимог чинного законодавства, в частині нарахування щоденної процентної ставки і нараховував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1,45 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки, визначений законодавством. З огляду на вказане, зазначені вище дії позивача безумовно порушували права відповідача, порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування щоденної відсоткової ставки у розмірі 1,45 % на день значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 % та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягатимуть зміні з врахуванням положень законодавства. Таким чином, за період з 07.06.2024 року по 06.06.2025 рік (в межах дії кредитного договору) позивач, виходячи з розміру кредиту 7 100 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 71 грн. на день (1%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище термін, право на стягнення яких має позивач, складає 25 915 грн. (365 днів х 71грн.). Загальна сума боргу за кредитним договором становить 25915грн + 7100грн=33015грн, яка і підлягає стягненню. Крім того, позивачем не висунуто позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту. З огляду на викладене представника відповідач просить, у задоволенні позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відмовити частково, стягнувши із відповідача лише суму, визначену з урахуванням обмеження максимальної процентної ставки - 33 015 грн. Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] надіслана ухвала про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, копія позовної заяви з додатками, днем вручення якої є 18.11.2025 року. Від представника відповідача 13.11.2025 поступив відзив на позовну заяву. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки розмір заявленої до стягнення заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства України щодо обмеження максимальної процентної ставки за договорами споживчого кредитування. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а порядок та розмір одержання процентів визначаються договором. Разом з тим, норми спеціального Закону України «Про споживче кредитування» містять імперативні обмеження щодо умов договорів споживчого кредиту, які є обов`язковими для сторін. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 07 червня 2024 року, зокрема пункту 4.10, передбачено, що розмір процентної ставки становить 1,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Водночас частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює, що умови договору споживчого кредиту, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 цього ж Закону загальні витрати за споживчим кредитом включають проценти, комісії та інші платежі споживача, пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Законом України № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, до статті 8 Закону «Про споживче кредитування» внесено зміни, якими встановлено максимальний розмір денної процентної ставки - не більше 1 %. Крім того, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону передбачено тимчасове обмеження: протягом перших 120 днів - не більше 2,5 %, протягом наступних 120 днів - не більше 1,5 %. Згідно з частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень, дія пункту 5 розділу I Закону поширюється на договори, укладені до набрання ним чинності, якщо строк їх дії продовжено після набрання ним чинності. Однак у даному випадку кредитний договір № 1405-8450 від 07.06.2024 року укладено після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, а тому до правовідносин підлягають застосуванню безпосередньо положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», де встановлено обмеження у вигляді максимальної денної ставки 1 %. Незважаючи на це, позивач продовжував нараховувати відповідачу проценти у розмірі 1,45 % на день, що є прямим порушенням вимог закону та призводить до незаконного збільшення фінансового навантаження на споживача. Позивач заявив до стягнення 35 500 грн, у тому числі 7 100 грн простроченої заборгованості за кредитом та 28 400 грн - заборгованості за відсотками. Оскільки відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону «Про споживче кредитування» максимальна денна процентна ставка становить 1 %, то позивач мав право нараховувати проценти лише у розмірі 71 грн на день (1 % від 7100 грн). За 365 днів користування кредитом сума процентів складає 25 915 грн. Отже, загальна сума боргу за кредитним договором становить 25 915 грн процентів + 7 100 грн основного боргу = 33 015 грн, яка й підлягає стягненню. Додатково представник відповідача звернув увагу суду, що позивач не заявляв вимог про стягнення комісії за видачу кредиту, а тому питання цієї складової суд не розглядає. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 07.06.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] через вебсайт укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1405-8450 за допомогою вебсайту (credos.com.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. (а.с. 9-18). Кредитний договір і додатки до нього містять докладну інформацію про особу позичальника, зокрема серію, номер паспорта і дату його видачі, індивідуальний податковий номер, дані про адресу проживання, адресу його електронної пошти, номер рахунку споживача для зарахування коштів, контактні телефони позичальника та близьких осіб, зокрема номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - А3531, який направлений на його електронну адресу [INFO] Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А 3531, для підписання кредитного договору №1405-8450 від 07.06.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. 00 коп.; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 днів; знижена % ставка - 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45% в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Грошові кошти в сумі 7100,00 грн були зараховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача [NUMBER] , дата та час операції 2024.06.07 21:27, номер транзакції в системі 2472689403, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1405-8450, що підтверджується квитанцією (а.с. 28-29). Позивач виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач визнає укладення договору із позивачем і отримання грошових коштів за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором станом на19.09.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 45741,75 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 7100,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 37576,75 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1065,00 гривень. Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими комісією та за нарахованими відсотками в сумі 10241,75 грн. 00 коп. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 35500,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 7100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 28400,00 гривень. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі досліджених у справі доказів, суд робить висновок, що 07.06.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору № 1405-8450. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента і визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитний договір, чим погодив його умови. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Матеріали справи містять відомості, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) та проценти у повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами в повній мірі не виконав, суму кредиту у передбачений в договорах строк не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням за договором № 1405-8450 від 07.06.2024 року в сумі 7100,00 грн. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає таке. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору. За Кредитним договором № 1405-8450 від 07.06.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 28400 грн за період 07.06.2024 по 06.06.2025 року, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 30-35). Разом з тим, при укладанні договору позивач не врахував наступні положення закону. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Запровадження зазначеної норми свідчить про застосування законодавцем ультраактивної форми правового регулювання, коли певні норми продовжують діяти у перехідний період для врегулювання вже існуючих правовідносин та поступового приведення кредитного ринку до нових стандартів. Такий механізм спрямований на забезпечення правової визначеності, недопущення різкої зміни умов кредитування. Встановлений законодавцем перехідний період є спеціально визначеним часом, протягом якого учасники ринку зобов`язані адаптувати свої кредитні продукти та механізми нарахування процентів до нових вимог. Таким чином, у цій справі підлягають застосуванню саме норми перехідного періоду, які встановлюють поетапні обмеження щодо максимально допустимого розміру денної процентної ставки. Доводі відповідача про те, що встановлений пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX тимчасовий перехідний період по встановленню максимального розміру процентної ставки поширюється виключно на договори, які були укладені до внесення Законом № 3498-IX від 22.11.2023 змін до статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» не заслуговують на увагу, адже такого обмеження законодавцем встановлено не було. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосуванню підлягає визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки (1%), тому в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки може бути 2,5 %, в період часу з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки - 1,5 %, а з 21.08.2024 року - максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг. В справі що розглядається кредитний договір укладений 07.06.2024 року, тобто в той період, коли діяло обмеження щодо максимальної денної процентної ставки в розмірі 1,5 %, тому встановлення в Договорі (пункт 4.10 Договору) розміру процентної ставки 1,45 % є правомірним та не суперечить приписам ЗУ «Про споживче кредитування». Разом з тим, починаючи з 21.08.2024 року розмір денної процентної ставки мав бути приведений до закріпленого в ЗУ «Про споживче кредитування» обмеження в розмірі 1 % в день. З огляду на викладене, доводи відповідача про необхідність застосування процентної ставки 1 % на весь період користування кредитними коштами не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та суперечать узгодженим сторонами умовам кредитного договору. За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 07.06.2024 по 20.08.2025 становить 7721,25 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Розмір процентної ставки за цей період (1,45%) узгоджується з вимогами закону та не перевищує граничних значень, установлених законодавством. Це підтверджується поданим до матеріалів справи розрахунком. Разом з тим, після 21.08.2025 позивач неправомірно нарахував проценти в розмірі 1,45 % денної процентної ставки. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 1,45% в день після 21.08.2025, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. За підрахунками суду в період з 21.08.2024 по 06.06.2025 розмір заборгованості за процентами становить 20 590 грн (7100х1% х 290). У підсумку, загальна сума заборгованості за процентами в період 07.06.2024 по 06.06.2025 року становить 28 311,25 грн (7721,25+20 590). Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували сплату нарахованих процентів у повному обсязі або спростовували визначений розмір заборгованості за процентами. Суд вважає доведеним позов в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 28 311,25 грн за період 07.06.2024 по 06.06.2025. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Суд вважає позов доведеним лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1405-8450 від 07.06.2024 року в загальній сумі 35 411,25 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7100,00 грн, простроченої заборгованості за сумою процентів - 28 311,25 грн за період 07.06.2024 по 06.06.2025. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с.50). Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 35 411,25 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 416,34 грн (2422,40 х 35 411,25 грн / 35500), що пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial