Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101626771358796 від 20.07.2021 у розмірі 36337,20 гривень та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2021, будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір ABH0CT155101626771358796, щодо надання кредиту в розмірі 23000,00 гривень строком на 39 місяців (тобто до 19.10.2024) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 гривень (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Станом на 20.03.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 36337,2 гривень, яка складається з: 21104,63 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 15232,57 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 гривень - загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 гривень - загальний залишок заборгованості за пенею. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі розпорядження № 821/25 від 20.05.2025 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/5439/25-Е провадження № 2/522/4630/25. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2025 цивільна справа прийнята до провадження та призначений розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.09.2025. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлений десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви мали бути усунені шляхом надання до суду доказу надсилання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви з додатками) з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України. 12.06.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Скічко Е.С. надійшла заява про усунення недоліків, до якої заявниця долучила докази направлення поданих до суду документів з урахуванням ст. 43 ЦПК України. Таким чином, позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. У судові засідання 11.09.2025, 20.11.2025, 24.12.2025 сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з позовною заявою від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682ск19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч.4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 24.12.2025 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення до 26.12.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Суд встановив, що 10.04.2020 [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в AТ "А-Банк" шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банк. Таким чином відповідач надав свою згоду на те, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банк відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погоджується отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua. Крім того, підписанням анкети-заяви відповідач зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг та регулярно знайомитись з їх змінами на сайті А-банку www.a-bank.com.ua. 20.07.2021 [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101626771358796, відповідно до якої просив надати йому в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на наступних умовах: вид кредиту послуга "Швидка готівка"; тип кредиту кредит строковий; мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 23000,00 гривень; строк кредиту з 20.07.2021 по 19.07.2024 включно; процентна ставка (фіксована) 50% на рік; комісія за надання фінансового інструменту 0,00 гривень; розмір щомісячного платежу 1255,83 гривень. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5375235210830103; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 45209,85 гривень; погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 18 заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101626771358796 від 20.07.2021 підписанням заяви відповідач підтверджує та погоджується, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.abank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір; отримав їх примірники, вони відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. До матеріалів справи додані копія паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань зав договором про споживчий кредит, а також копія таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. На підтвердження виконання зобов`язань за договором позивач надав копію меморіального ордеру №TR.18445118.40163.65455 від 20.07.2021, виписку по кредиту за період з 20.07.2021 по 19.03.2025, в якій міститься інформація про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором №АВН0СТ155101626771358796 від 20.07.2021 у розмірі 36337,20 гривень. Вказані докази є належними, допустими та достатніми для підтвердження обставини отримання відповідачем коштів у кредит. З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача за договором №АВН0СТ155101626771358796 від 20.07.2021 вбачається, що станом на 28.02.2025 у відповідача існує заборгованість у розмірі 36337,20 гривень, з яких: 21104,63 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 15232,57 гривень залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість; 0,00 гривень загальний залишок заборгованості за пенею; 0,00 гривень загальний залишок заборгованості за комісією. У матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від позивача у кредит. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Докази оплати відповідачем заборгованості у матеріалах справи відсутні. Досліджені під час розгляду справи докази є належними та допустимими, у своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До матеріалів справи долучено копію платіжного доручення №6005315466713 від 20.03.2025 про сплату позивачем судового збору у розмірі 2422,40 гривень. При відкритті провадження у справі суд встановив надходження та зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Інші судові витрати по справі не заявлені.

Outcome: approved