Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

26 листопада 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області ухвалив рішення по цивільній справі №724/1911/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Даним рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області, яка померла [INFO] , є бабусею [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Малинці Хотинського району Чернівецької області. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, а саме: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5372,60 грн. 28.11.2025 року представником позивача Боднарюком В.І. подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 500 грн (а.с.146-147). 18.12.2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Заперечення обгрунтовані тим, що заяву про ухвалення додаткового рішення вважає безпідставною, в ній відсутнє належне доказове забезпечення та порушено процесуальний порядок її подання, а саме, порушено порядок надсилання іншим учасникам справи доказів, що має наслідком неприйняття таких доказів та залишення заяви без розгляду. Крім того, звертає увагу суду, що позивачем умисно завищено вартість понесених витрат на правничу допомогу та їх невідповідність критерію реальності адвокатських витрат. Так, згідно попереднього розрахунку судових витрат, який було надано разом з позовною заявою, станом на 06.06.2024 року загальна сума судових витрат на правничу допомогу складала 15 000 гривень, протее у поданій заяві представник позивача зазначає, що в ході тривалого розгляду справи понесені витрати на правничу допомогу збільшились до 25 500 гривень. Квитанція до прибуткового касового ордеру датована 24.05.2024 року, тобто на дату укладання договору про правничу допомогу, отже, представник позивача об`єктивно не міг визначити точну суму витрат на правничу допомогу і яка в подальшому була відображена в акті наданих послуг. Вказує, що умови договору про надання правничої допомоги від 24.05.2024 не містять підстав для зміни розміру гонорару, порядку його оплати, умови повернення, відсутній додатковий договір, визначений п. 4.2. договору про надання правничої допомоги від 24.05.2024 року. Також зазначає, що згідно акту наданих послуг від 26.11.2025 року, адвокат вчинив, зокрема, таку процесальну дію: усна консультаці, вивчення та правовий аналіз постанови №400 від 20.02.2025р. та іншим матеріалам справи, тривалістю одна година, вартістю 1500 грн., однак дана постанова не має жодного відношення до справи та датована лютим 2025 року. Також представник відповідача вважає, що підготування заперечень щодо заяви про зупинення провадження по справі, підготування заяви про поновлення провадження по справі тривалістю 6 годин та вартістю 9000 гривень не відповідають принципам розумності, оскільки не потребують значного часу на підготовку, вивчення та аналіз законодавства чи судової практики адвоката з достатнім практичним досвідом. Представник відповідача просить зменшити витрати на правничу допомогу або й взагалі звільнити [PERSON] від компенсації таких витрат, оскільки відповідач є пенсіонеркою, єдиним її доходом є пенсія в розмірі 3875,37 грн, що підтверджується довідкою про доходи від 18.12.2025 року і розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з таким рівнем доходу, інші доходи в неї відсутні. Також просить суд врахувати, що відповідач жодним чином не порушувала спадкових прав позивача, більше того, тривалий час піклувалась про покійну [PERSON] та повернула у власність останньої будинок, що був незаконно нею проданий і який зараз спадкує [PERSON] шляхом визнання права власності на нього, фактично своїми діями по захисту прав [PERSON] забезпечила позивача спадковим майном. Також звертає увагу суду, що позивач не вживала заходів для досудового вирішення спору та не зверталась до відповідача за отриманням правовстановлюючих документів на будинок для того, щоб вирішити питання спадкування в позасудовому порядку. Враховуючи обставини справи, встановлення за рахунок відповідача юридичного факту стосовно позивача, а саме її родинних зв`язків з бабусею через помилки в документах, до яких відповідач не має жодного відношення, як і визнання права власності в судовому порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, становить надмірний фінансовий тягар, який не відповідає принципу справедливості та співмірності, тому просить зменшити розмір витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень (а.с. 163-169). Позивач [PERSON] та її представник Боднарюк В.І. в судове засідання, призначене на 12.01.2026 року о 12:30 год не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутність. Просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки відповідачем жодним чином не обгрунтовано невідповідності витрат на правову допомогу фактично наданим послугам, а подане заперечення представника є необгрунтованим та надуманим. Відповідач - [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце судового засідання повідомлені завчаснов в установленному законодавством порядку, що підтверджується довідками про доставлення судових повісток. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, вивчивши матеріали справи та докази, які були надані представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат, заперечення представника відповідача, прийшов до наступного висновку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України. Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23). Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15). Заявник не пропустив процесуальний строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Щодо клопотання представника відповідача про неприйняття доказів Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань. Тому, подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань та доказів. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено, - він встановлюється судом (ч.3ст.182 ЦПК України). Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені уст.183 ЦПК України. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (п.6 ч.1ст.183 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст.183 ЦПК Українисуд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №750/14000/21. Крім того, письмові документи, що охоплюють обсяг отриманої правової допомоги та її вартість в розумінні ст.76 та ч.3 ст.137 ЦПК України є доказами, порядок подачі яких регулюється цим кодексом, зокрема, ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. З матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення подана представником позивача адвокатом Боднарюком В.І. особисто до канцелярії суду 28.11.2025 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду (а.с.146). 01.12.2025 року представникмо відповідача [PERSON] отримано копію даної заяви з додатками, що підтверджується його особистим підписом на заяві (датовано 01.12.2025) (а.с.146). Крім того, представник відповідача зареєстрований в підситсемі «Електронний суд», про свідчать довідки про доставлення електронного документу (судових повісток) до електронного кабінету (а.с.154,160). 11.12.2025 за клопотанням відповідача [PERSON] судовий розгляд було відкладено для надання їй часу підготувати заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с.158). 18.12.2025 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с.163-168). Враховуючи вищевикладене та подане заперечення представника відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення, що свідчить про наявність у відповідача та її представника таких доказів, суд вважає клопотання представника відповідача про неприйняття доказів по даній справі необгрунтованим. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу, суд враховує наступне. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1, п.1-2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями ст.137 вказаного Кодексу: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4). Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу в суді, представник позивача надав: Договір про надання правової допомоги від 24 травня 2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Боднарюком В.І.; акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 26.11.2025 року; квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 24.05.2024 року; ордер на надання правничої допомоги від 27.11.2025 (а.с.148-152). Предметом договору про надання правової допомоги від 24.05.2024 року є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правничої допомоги та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та умовах визначених договором (п.1.1 договору). Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість однієї години роботи адвоката та надання ним послуг становить 1500 грн. (а.с.151). Згідно п. 4.2. договору перелік, обсяг та варість наданої правничої допомоги та компенсації фактичиних витрат на надання правничої допомоги адвокатом клієнту оформляється додатковим договором до цього договору. Відповідно до пункту 4.3 договору на підтвердження оплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги адвокатом оформляється прибутковий касовий ордер, а клієнту видається квитанція до прибуткового касового ордеру щодо здійснення оплати. Правова допомога позивачу, згідно з актом наданих послуг від 26.11.2025 року до договору про надання правової допомоги від 24.05.2024 року складається з: усна консультація та вивчення і правовий аналіз постанови №400 від 20.02.2025 та інших матеріалів справи ( 1 год) - 1500 грн.; ознайомлення, правовий аналіз матеріалів справи та оформлення позовної заяви (7 год.) - 10 500 грн.; підготування заперечень щодо заяви про зупинення провадження по справі ( 4 год.) - 6000 грн.; підготування заяви про відновлення провадження у справі ( 2 год.) - 3000 грн.; участь в судовому засіданні: 1 год. - 1500 грн. та 2 год - 3000 грн. (а.с.148). Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом при обрахунку складає 25 500 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 24.05.2024 року [PERSON] сплатила адвокату Боднарюку В.І. - 25 500 грн. за надану професійну правничу допомогу (а.с.149). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат (постанова ВС від 07 вересня 2023 року у справі №202/8301/21). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial