Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.09.2024 між відповідачем та ТОВ «ЕКО ФІН» укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 10472307, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 500,00 грн, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконує, має заборгованість у розмірі 16 625,00 грн. 08.09.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали договір № 08-09/25, згідно із яким ТОВ «ЕКО ФІН» відступило права грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 10472307 від 14.09.2024. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищезазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Процесуальні дії у справі. 03.10.2025 позовна заява надійшла до суду. 09.10.2025 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13.10.2025 прийняо позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено учасникам справи такі строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов. Вищезазначена ухвала була надіслана сторонам таким чином: позивачу - на електронну адресу та шляхом використання засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до електронного кабінету, відповідачу із використанням засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до електронного кабінету та за адресою її реєстрації: [ADDRESS] рекомендованим поштовим відправленням, однак, на адресу суду 03.11.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою» із приміткою «не проживає». Разом з тим, 30.10.2025 за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про уточнення позовних, відповідно до якої при формуванні розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит/кредитним договором № 10472307, було допущено арифметичну помилку - зазначено, загальну суму заборгованості 16 625,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 880,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими в межах строку кредитування. Враховуючи арифметичну помилку, допущену позивачем при формуванні розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит/кредитним договором № 10472307 від 14.09.2024, та описки, допущеної в тексті позовної заяви, представник позивача звернувся до суду із проханням поновити строк для подачі доказів та долучити наданий з цією заявою коректний розрахунок заборгованості, та вважати вірними позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у сумі 16 380,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 880,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими в межах строку кредитування. Згідно із долученої до цієї заяви позивача квитанції №4917892 відповідачу [PERSON] вказану заяву доставлено 30.10.2025 засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до її електронного кабінету. Правом подати відзив відповідач [PERSON] не скористалася. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін або загального позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Заяви, клопотання. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження та без його участі, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не подано. Фактичні обставини, встановлені судом. 14.09.2024 між [PERSON] та ТОВ «ЕКО ФІН» укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 10472307, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 3 500,00 грн, строк користування кредитними коштами складає 365 днів, який починається з 14.09.2024 та закінчується 13.09.2025 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27.09.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 351 днів, о настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 13.09.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі - 346.75 % відсотків річних (денна процентна ставка - 0.95 %за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами. ТОВ «ЕКО ФІН» виконав умови договору, надавши відповідачу кредит, проте відповідач умови договору з повернення кредиту, сплати процентів та комісії не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 16 380 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12 600,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 280,00 грн. Відповідач [PERSON] заперечень щодо наданого позивачем розрахунку не висловила, контррозрахунку суду не надала. 08.09.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 08-09/25, згідно з яким ТОВ «ЕКО ФІН» відступило права грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 10472307 від 14.09.2024 (номер запису в реєстрі боржників 36). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору, порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,40 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідача. У поданому позові ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 9 000 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат, понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2025, укладеного між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Додатково долучено копію заявки на надання юридичної допомоги № 37 від 09.09.2025, копію витягу з акту № 18 про надання юридичної допомоги від 22.09.2025. В копії витягу з акту № 18 про надання юридичної допомоги від 22.09.2025 зазначено обсяг наданих послуг з надання правової допомоги щодо підготовки та направлення позову, стягнення заборгованості з відповідача та їх вартість: надання усної консультації тривалістю 2 год. по 1500,00 грн. - 3000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 2 год. по 3000,00 - 6 000,00 грн., що разом складає 9 000,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги (всього 4 годин), обсягом наданих адвокатських послуг, частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу на суму 9000 грн, вимога про стягнення яких зазначена у позовній заяві, є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача. Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами). На підставі викладеного та

Outcome: approved