Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок скоєння кримінального правопорушення у сумі 500,00 грн, та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.03.2025 близько 21:30 год відповідач, знаходячись біля дитячого майданчика поблизу будинку №175-А по пр-ту Байрона в м. Харкові, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з раніше невідомою їй позивачем, стоячи впритул до позивача обличчям до обличчя, схопила останню обома руками за волосся та різким рухом нахилила до низу, після чого нанесла два удари коліном правої ноги в область правого ока потерпілої, внаслідок чого у позивача з`явився синець у правій навколоочній ділянці. В результаті кримінально-протиправних дій відповідача позивачу спричинено легкі тілесні ушкодження, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб. За фактом цих подій 04.04.2025 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025226180000085 за ч. 1 ст. 125 КК України, ва якому [PERSON] була визнана потерпілою. Вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Позивач витратила на лікування (витрати на медичні мазі від синців) 500,00 грн. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 грн, яка полягала у тому, що внаслідок нападу у позивача було порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань пов`язаних з втратою працездатності. Позивач зазначає, що майже три тижні не мала можливості працювати через синці на обличчі, оскільки працює вчителем у школі. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, до цього часу відповідач не відшкодувала позивачу завдану кримінальним правопорушенням шкоду, позивач звернулась до суду з цим позовом. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, через канцелярію суду надійшла заява в якій [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила стягнути з неї на користь позивача моральну шкоду, що не перевищує 5000 грн, взявши до уваги те, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, та що вона не працює. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою судді від 28.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено в судове засідання на 07.01.2026 об 11:30 год. Ухвалою суду від 10.09.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що вона працює вчителем у школі і постійно контактує з дітьми та їхніми батьками, у неї було спотворене обличчя вона і у такому вигляді вона мала з`являтися перед учнями та батьками та уникати нарад на роботі. Позивач була вимушена придбавати мазі для швидшого загоєння синця, проте чеки вона не зберігала. Крім того, позивач була змушена звертатись до лікаря-невролога оскільки зазнала гострої реакції на стрес, та неї відбулось порушення сну та нервова напруга. Позивач не погодилась з позицією відповідача, та просила задовольнити позов у повному обсязі, та зауважила на те, що в неї двоє дітей, які бачили матір в такому вигляді, а тому також зазнали моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача. Вважає, що двадцять тисяч гривень моральної компенсації це мінімум у порівняні з тими стражданнями, які вона зазнала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутністю, позов визнала частково, просила стягнути з неї моральну шкоду, розмір якої не перевищує 5000 грн. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосовані норми права Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 7 статті 128 КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вказаним вироком встановлено, що в результаті кримінально-протиправних дій [PERSON] , потерпілій [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця у правій навколо очній ділянці, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб. 05.08.2025 вирок набрав законної сили. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу1 п.2 Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Вироком суду доведено вину відповідача [PERSON] у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В позовній заяві позивач зазначає, що на придбання ліків, зокрема мазі для скорішого загоєння синців вона витратила 500,00 грн. Проте позивач не надала будь якого доказу (фіскального чеку, платіжного доручення тощо), які б підтверджували витрати позивача на лікування. За таких обставин позивачем не надані належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ліки були дійсно придбані позивачем на суму 500 грн, що в свою чергу унеможливлює перевірку обґрунтованості заявленого розміру матеріальної шкоди. Отже, враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 500,00 грн завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення не підлягають задоволенню за недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн суд встановив таке. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку із знищеннями пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п. 3 вказаної постанови Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи розмір спричиненої моральної шкоди, позивач [PERSON] посилалась на те, що вона не могла спокійно спати від сильного нервового стану, оскільки кожен раз вимушена згадувати неприємну для неї ситуацію, те що відповідач до цього часу не відшкодувала їй завдану шкоду, була вимушена їздити до експертів, в поліцію, відвідувати лікарів та залишати місце роботи, майже три тижні не мала можливості працювати через наявні синці на обличчі, бо працює з дітьми, спілкується з їхніми батьками та з колегами по роботі. В результаті нападу позивач перенесла сильний переляк та сильні душевні страждання за здоров`я, з часу події яка сталась, позивач не може спокійно ввечері виходити на прогулянку з собакою. До позовної заяви додано копію витягу з медичної картки амбулаторного хворого №132891, з якої вбачається, що позивач [PERSON] зверталась за допомогою до лікаря-невролога 04.07.2025, яким було встановлено у останньої порушення сну та нервовий розлад (а.с.12-14). Крім того, позивачем надано копію результатів обстеження ЕЕФГ ТОВ «МЦ ОН Клінік Харків ПС» від 27.06.2025, відповідно до висновку якого у позивача виявлені незначні дифузні зміни ЕЕГ без ознак локальної патології. Періодична синхронізація та загострення ритміки (а.с.15). Водночас суд зауважує, що дані обстеження вже були проведені через тривалий проміжок часу (три і чотири місяці відповідно) після вказаної події та не доводять безумовного причинно-наслідкового зв`язку. Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді моральних та фізичних страждань позивача залежать від особливостей її емоційного сприйняття внаслідок неправомірних дій відповідача та перенесених позивачем у зв`язку з цим страждань. Крім того, відповідач визнала позов частково, чим підтвердила факт моральних страждань позивача. Згідно з ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на підставі викладеного, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, характеру порушення прав позивача, обсягу душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача в розмірі 10 000 гривень. Питання про судові витрати вирішуються судом відповідно до ст. 141 ЦПК України. За таких обставин,

Outcome: partial