Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 705, 69 грн та судових витрат по справі, посилаючись на те, що 03.07.2023 о 23.00 год у с. Грузьке по вулиці Сабліна, 62 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла "Musstang", державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобілем "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «МАГТРАНС». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та ТОВ «МАГТРАНС» було укладено договір обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1501-22-00154 від 18.07.2022 та додатковий договір № 1 від 18.07.2022, додатковий договір № 2 від 18.07.2022, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Страховик звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування, виплатив страхове відшкодування у розмірі 27 113 грн 06 коп. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача - власника мотоцикла "Musstang" була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АТ 2225731. Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АТ 2225731, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 12 966 грн 64 коп., яка не покриває суму виплати за договором добровільного страхування № 28-1501-22-00154 від 18.07.2022. Між ПрАТ «УПСК» та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 31.08.2023, згідно з якої розмір страхового відшкодування розрахований в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 27 113 грн 06 коп., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 12 966 грн 64 коп, отже стягненню з відповідача підлягає 12 705 грн 69 коп. (27 113 грн 06 коп. - 12 966 грн 64 коп). Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд, яке повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за правилами ст.128 ЦПК України є днем вручення судової повістки, тобто повідомленням належним чином. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2023 о 23.00 год у с. Грузьке по вулиці Сабліна, 62 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла "Musstang", державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобілем "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «МАГТРАНС». В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10). Згідно з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наданою 05.09.2019 в справі №234/16272/15-ц, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже, наведені в постанові Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2023 року обставини щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] не потребують повторного встановлення і доказування. На момент ДТП між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ТОВ «МАГТРАНС» було укладено укладено договір обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1501-22-00154 від 18.07.2022 та додатковий договір № 1 від 18.07.20222, додатковий договір № 2 від 18.07.2022, згідно з якими ПАТ «Страхова компанія «УСГ» прийняла на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-9). Страховик ТОВ «МАГТРАНС» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.11-12). ПАТ «Страхова компанія «УСГ», відповідно до умов договору добровільного страхування, виплатила страхове відшкодування у розмірі 27 113 грн 06 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 71877 від 18.08.2023 (а.с.18). Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилася на підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) автомобіля "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER] ; рахунку на предоплату № 32 від 18.08.2023; страхового акту № ПСКА-12941 від 18.08.2023 (а.с.14-17). На момент ДТП цивільно - правова відповідальність власника мотоцикла "Musstang" була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АТ 2225731 (а.с.20). ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулась до страхової компанії відповідача ПрАТ «УПСК» із заявою № 49039 від 28.08.2023 про виплату страхового відшкодування за полісом № АТ 2225731 (а.с.13). Між ПрАТ «УПСК» та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 31.08.2023, згідно з якої загальна сума, яка підлягає сплаті за цією угодою складає 40 166, 23 грн, сума регресної вимоги, яка виплачена ПАТ «Страхова компанія «УСГ», становить 27 113 грн 06 коп., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 12 966 грн 64 коп. (а.с.21-22). Страхова компанія відповідача ПрАТ «УПСК» здійснила виплату в розмірі 12 966 грн 64 коп. (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Mercedes") згідно з платіжною інструкцією № 162223944 від 01.09.2023, яка не покриває суму виплати за договором добровільного страхування № 28-1501-22-00154 від 18.07.2022 (а.с.19). Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, (пункти 68-70); стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між позивачем та відповідачем у цій справі регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власникір наземних транспортних засобів»). Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що у разі настання страхового випадку, страховик особи, з вини якої пошкоджено транспортний засіб потерпілого, зобов`язаний відшкодувати особі, якій завдано таку шкоду витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, але у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Тобто, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 910/5001/17. Відносини між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «УПСК») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691 цс 15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за змістом ст. 993 ЦК України у системному зв`язку зі ст. 990 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За вказаних обставин, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та отриманим від ПрАТ «УПСК» страховим відшкодуванням, яка визначена позивачем в розмірі 12 705, 69 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028 гривень. На підставі ст.ст. 11, 16, 22, 993, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

Outcome: approved