Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом, в якому просила: 1) визнати протиправними дії ТОВ «УК «Нова Якість Дільниця №1» щодо продовження дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №18 від 20.05.2019 та здійснення нарахувань заборгованості з оплати послуг з утримання багатоквартирного будинку; 2) зобов`язати ТОВ «УК «Нова Якість Дільниця №1» списати наявну у позивачки заборгованість з оплати послуг з утримання будинку, станом на 01.05.2025, в розмірі 14 310,12 грн., в зв`язку з припиненням договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №18 від 20.05.2019; 3) стягнути з ТОВ «УК «Нова Якість Дільниця №1» на користь позивачки витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що позивач є співвласником квартири у багатоквартирному будинку, в якому створено ОСББ «Волкова-103». Рішенням загальних зборів ОСББ «Волкова-103» від 06.05.2022 було обрано форму управління багатоквартирним будинком шляхом самозабезпечення, про що 30.05.2022 було направлено відповідне повідомлення відповідачу, який був управителем будинку на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №18 від 20.05.2019. Внаслідок відмови ОСББ «Волкова-103» від послуг управителя дія відповідного договору повинна бути припинена через два місяці після отримання управителем відповідного повідомлення, а заборгованість з оплати послуг з управління будинком, що нарахована відповідачем позивачці станом на 01.05.2025 в розмірі 14 310,12 грн., повинна бути списаною. Відповідач заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відсутність предмету спору, а також на те, що законом не передбачено такого способу захисту, як списання заборгованості за оплату житлової послуги. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.06.2025 матеріали цивільної справи направлено на розгляд до Придніпровського районного суду міста Черкаси на підставі ч. 1 ст. 30, ч. 1, 2 ст. 31 ЦПК України за підсудністю. 16.07.2025 судом відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.08.2025 від відповідача надійшла зава про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту, який не передбачений законом, а відтак наявні підстави для відмови у позові. Натомість ще задовго до отримання даної позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем було проведено перерахунок по всьому багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого наразі між сторонами відсутній предмет спору. 22.09.2025 від представника третьої особи ОСББ «Волкова-103» адвокат Савоста С.В., який діє на підставі ордеру серії СА №1136090 від 22.09.2025, надійшли письмові пояснення, в яких вказується, що відповідна особа підтримує позовні вимоги [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції третя особа посилається на те, що фактичне управління багатоквартирним будинком здійснює ОСББ починаючи з 01.08.2022, а тому будь-які вимоги попереднього управителя про стягнення коштів за період часу після 01.08.2022 є необґрунтованими та безпідставними. 16.10.2025 судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. В судовому засіданні представник позивачки Блізнєцов М.Є., який діє на підставі нотаріальної довіреності №3758 від 17.09.2025, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що позивачці від відповідача приходять квитанції на оплату послуг відповідача по утриманню будинку, остання з яких з оплати послуг за липень 2025 року, а сума заборгованості відображалась у мобільному додатку «Приват24» в сервісі комунальні платежі. Натомість зазначив, що натепер відповідна сума боргу не відображається. Представник відповідача адвокат Тарасенко А.Ю., який діє на підставі довіреності від 16.12.2024, заперечив проти позову. Пояснив, що обчислення розміру заборгованості здійснюється за особовими рахунками споживачів, які є внутрішніми документами ТОВ «УК «Нова Якість Дільниця №1». Зазначив, що позивачка не є уповноваженою особою для вирішення питання щодо припинення дії договору, на підставі якого відповідачем надавались послуги з управління будинком. Відповідачем після розгляду питання про припинення дії договору від 20.05.2019 було прийнято рішення про здійснення перерахунку нарахованих споживачам будинку вартості послуг з управління будинком, з обчисленням відповідних нарахувань за період до липня 2022 року включно, внаслідок чого натепер відсутній розмір заборгованості позивачки, про який вона зазначає у позові. Зауважив, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту, який не передбачений законом, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представник Черкаської міської ради Кругляк Н.О., яка діє на підставі довіреності №20335-01-21 від 06.10.2025, в судовому засіданні 16.10.2025 поклалася на розсуд суду. Представник ОСББ «Волкова-103» Панасенко О.В., який діє в порядку самопредставництва юридичної особи, як голова правління, підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у письмових поясненнях. Також пояснив, що оскільки ОСББ «Волкова-103» змінило форму управління будинком на самозабезпечення і повідомило про це управителя, то відповідний договір з управителем припинився, а відтак відповідач не має правових підстав здійснювати нарахування мешканцям такого будинку вартості послуг з управління будинком. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка зареєстрована з 22.11.1997 та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору №18 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 20.05.2019 (далі Договір №18), укладеного між ТОВ «Сантехбудконструкція» (управитель) та виконавчим комітетом Черкаської міської ради від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , управитель зобов`язувався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язувались оплачувати управителю відповідну послугу за ставкою 5,5198 грн. на місяць за 1кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку /а.с. 32-35/. Правонаступником управителя за Договором №18 є ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 1», яке до 01.07.2025 здійснювало нарахування щодо помешкання позивачки оплати послуги з управління таким будинком, що не заперечується сторонами. На підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , яке оформлене протоколом від 16.01.2022, було створене ОСББ «Волкова-103», яке зареєстровано у ЄДРПОУ 06.05.2022 /а.с. 9-23/. 24.05.2022 були проведені загальні збори ОСББ «Волкова-103», на яких були прийняті рішення, які оформлені протоколом №1 від 24.05.2022, зокрема, з 31.07.2022 відмовитись від послуг з управління багатоквартирним будинком, які надає ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 1» та у зв`язку із відмовою від послуг вирішено розірвати з 31.07.2022 договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, які укладені між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] та ТОВ «УК «Нова Якість» Дільниця 1»; правлінню ОСББ «Волкова-103» повідомити ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 1» про рішення загальних зборів у встановленому законом порядку; управління будинком за адресою [ADDRESS] з 01 серпня 2022 року здійснювати через статутні органи ОСББ «Волкова-103» шляхом самозабезпечення /а.с. 25-27/. Про відповідне рішення загальних зборів ОСББ «Волкова-103» було повідомлено відповідача відповідними листами №2/22 від 30.05.2022, №7/22 від 01.08.2022, №8/22 від 05.09.2022 /а.с. 149-151/. Таким чином, відповідно до приписів п. 33 Договору №18 та норм чинного законодавства відповідний договір припиняється з 31.07.2022. Відповідні обставини також підтверджуються рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.08.2024, яке набрало законної сили 18.11.2024, у справі №925/503/24 за позовом ОСББ «Волкова-103» до ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 1» про зобов`язання вчинити дії /а.с. 154-166/. Протягом періоду часу з 01.08.2022 до 01.07.2025 відповідач здійснював щомісячні нарахування вартості послуги з управління будинком щодо квартири, в якій проживає позивачка, по особовому рахунку № [NUMBER] , внаслідок чого станом на 05.05.2025 за споживачем обчислювалась заборгованість в розмірі 14 310,12 грн., що не заперечується сторонами. Натомість відповідачем здійснено перерахунок розміру нарахувань щодо помешкання позивачки стосовно періоду часу з 01.08.2022 по 30.06.2025 та зменшено обсяг нарахувань на 15 177,40 грн., внаслідок чого станом на 30.06.2025 зафіксовано відсутність заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується актом звіряння від 30.06.2025, складеним відповідачем та квитанцією за липень 2025 року /а.с. 123-125, 130/. Позивачка стверджує, що нарахування відповідачем вартості послуг з управління будинком щодо її помешкання є неправомірним, внаслідок чого вона звернулась до суду з даним позовом. Таким чином між сторонами існує спір щодо порядку нарахування вартості та оплати житлово-комунальних послуг, який регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ (далі Закон №1023), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189). Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 22.09.2021 у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13). Отже слід виснувати, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує одна сторона і заперечує інша, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Отже з огляду на засади змагальності саме позивач зобов`язаний довести наявність свого порушеного права чи законного інтересу з боку відповідача. В даному випадку підставою позову визначена неправомірність дій відповідача, яка полягає у протиправному, на думку позивачки, порядку щомісячного нарахування вартості послуг з управління будинком до її помешкання, а також обчислення відповідачем заборгованості з оплати відповідних послуг. Натомість слід зауважити, що обчислення відповідачем заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку щодо помешкання позивачки обумовлено тлумаченням відповідачем умов Договору №18, тобто стосується договірного зобов`язання. З огляду на особливості цивільно-правових відносин, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, облік відповідачем по особовому рахунку помешкання позивачки будь-якої заборгованості та надсилання рахунків на її оплату самі по собі не створюють для позивачки ніяких зобов`язань. Доводи позивачки щодо незаконності вимог відповідача про нарахування та сплату певних сум можуть бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення певної суми заборгованості. В цьому контексті слід звернути увагу, що у зобов`язальних відносинах щодо утримання об`єкта надання житлово-комунальних послуг кожна зі сторін має право виконувати своє зобов`язання на умовах, передбачених законом для надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Отже, якщо споживач не погоджується з наданим управителем розміром вартості послуг він зобов`язаний сплатити лише ту частину, яку вважає належною, а в подальшому, якщо сторони не зможуть в договірному порядку вирішити спір, то він може бути вирішений в судовому порядку. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що спірна ситуація обумовлена неузгодженістю позицій між співвласниками багатоквартирного будинку, від імені яких діє ОСББ «Волкова-103», та попереднім управителем щодо форми управління таким будинком. В цьому контексті слід звернути увагу, що з моменту створення співвласниками багатоквартирного будинку ОСББ, управління багатоквартирним будинком здійснює ОСББ через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону №2866). Частиною першою статті 13 Закону №2866 передбачено, якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Отже слід виснувати, що у договірних відносинах з управителем багатоквартирного будинку, стороною договору від імені співвласників виступає ОСББ, а відтак визначення умов дії (зміна, припинення, розірвання) чинності договору про управління багатоквартирного будинку відноситься до повноважень ОСББ та управителя, як сторін договору. Враховуючи обставини даної справи суд доходить висновку, що питання про чинність Договору №18 перебуває у площині дискреції його сторін ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 1» та ОСББ «Волкова-103». Натомість співвласники будинку зобов`язані в першу чергу виконувати рішення загальних зборів ОСББ, оскільки саме від таких рішень залежить обсяг зобов`язань співвласника перед управителем. Обґрунтовуючи позовні вимоги та підстави позову позивачка посилалась на те, що послуги з управління будинком сплачуються нею на користь ОСББ «Волкова-103», як то було визначено рішенням загальних зборів співвласників будинку. Натомість будь-яких доказів того, що позивачка відноситься до співвласників будинку ОСББ «Волкова-103», тобто має право власності на квартиру [ADDRESS] , яка є її помешканням, суду не надано. В той же час всі квитанції для оплати послуг ОСББ «Волкова-103» містять вимогу про сплату внеску на управління будинком фізичною особою [PERSON] , а не позивачкою. Таким чином, слід виснувати, що позивачкою не доведено того, що діями відповідача порушуються права та законні інтереси відповідачки, як власника квартири (співвласника багатоквартирного будинку). Також слід звернути увагу, що наданий відповідачем акт звіряння від 30.06.2025 свідчить, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який використовується відповідачем для обчислення взаєморозрахунків щодо надання послуг до помешкання позивачки, станом на 01.07.2025 відсутня заборгованість /а.с. 123-125/. Зазначене свідчить про необґрунтованість доводів позивачки про порушення її прав та інтересів, як користувача відповідного житла. Отже, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивачкою не доведено порушення її прав чи законних інтересів з боку відповідача, а відтак заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, внаслідок чого суд доходить висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у позові. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed