Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

В грудні 2025 представник позивача [PERSON] документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи, який діє в інтересах [PERSON] звернувсяь в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.07.2018 позивач [PERSON] уклав шлюб із відповідачем [PERSON] який зареєстрований Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 155. Від спільного подружнього життя у подружжя народилась одна дитина, син - [PERSON] , [INFO] , батьками якого являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Представник позивача вказує, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося, позивач зрозумів, що їх з відповідачкою одруження виявилося помилковим і на теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони мають різні характери, між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного, проживають окремо, а сам шлюб носить формальний характер. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, примирюватися з відповідачкою позивач не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач та її представник - адвокат Герасимчук О.О. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб між сторонами розірвати та слухати справу у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву чи будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляла. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 08.01.2026 ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час позивач та його представник не заперечували проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте, завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Розглядаючи вказаний позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 10.07.2018 сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 155, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке міститься в матеріалах справи. Як вбачається з позовної заяви, від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина, син - [PERSON] , [INFO] , батьками якого являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, майнового спору а також спору щодо визначення місця проживання дитини у них немає, їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим, в позовній заяві представник позивача просив судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved