Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову вказано, що 02.06.2025 [PERSON] уклала із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір кредиту № 8342921, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9000,00 грн., строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9000 грн, за посередництвом АТ «Юнекс Банк». Враховуючи умови Договору та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 2600 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 20233,00 грн., зокрема: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5215,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1552,50 грн. сума заборгованості за комісією, 4465,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. В подальшому, ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 р., за умовами якого, останній набув права грошової вимоги в тому числі й за договором кредиту №8342921 від 02.06.2025. Таким чином, оскільки на даний час відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором позики № 8342921 в розмірі 20233,00 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5215,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1552,50 грн. сума заборгованості за комісією, 4465,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою суду від 11.11.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка [PERSON] , у спосіб визначений законом була повідомлена про розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 8342921 за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9000 грн. (п. 2.2.1) строком на 360 днів (п. 2.2.2.) зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день (п.2.2.8). Розмір першого обв`язкового платежу становить 4117,50 грн (п.п.2.2.3). Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11 (п.п.2.2.4). Дата сплати першого обов`язкового платежу- 01.07.2025 р. (п.2.2.5.), проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи зі строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п.2.8). Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Заборгованість останнього за договором кредиту складає 20233,00 грн. (а.с. 13-20). 02.06.2025 р ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перерахувало на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] кошти в сумі 9000,00 грн, що стверджується платіжною інструкцією (а.с.23). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів " виконало свої зобов`язання за Договором Кредитної лінії № 8342921 від 02.06.2025 р. З розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором Кредитної лінії № 8342921 від 02.06.2025 р станом на 24.10.2025 р складає 20233,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5215,5 грн -сума заборгованості за процентами, 1552,5,00 грн - сума заборгованості за комісією, 4465,00 грн - сума заборгованості по пені/неустойці (а.с.6). 16.10.2025 між ТОВ «Фінпром Маркет» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №16/10/25, за яким ТОВ «Фінпром Маркет» отримало право вимоги за кредитним договором № 8342921 (а.с. 22, 25-28, 30). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача. Також, за клопотанням позивача, було витребувано інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] . З відповіді АТ «Універсал Банк» видно, що картку № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] . та 02.06.2025 на картку № [NUMBER] було зараховано 9000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Щодо заборгованості за пенею та/або штрафами суд вказує на наступні обставини: Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки пеня та/або штраф нараховані за період дії воєнного стану, тому позов в частині стягнення з [PERSON] пені/неустойки в сумі 4465,00 грн. задоволенню не підлягає. Те ж саме стосується і комісії, яку слід віднести до інших платежів, а тому позов в частині стягнення комісії в сумі 1552,50 грн. задоволенню також не підлягає. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП, укладений між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «Фінпром Маркет», витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, квитанція про сплату коштів за надання правничої допомоги, ордером, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 33-35, 38, 39-40, 41,42 43). Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням складності судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи та ціною позову, обсяг послуг, які були надані адвокатом з урахуванням предмету позову, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, за відсутності заяви про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача 3161,70 грн. витрат на правову допомогу (оскільки задоволенню підлягає лише частина позовних вимог, а саме 14215,50 грн., що становить 70,26% від заявленої ціни позову, то сума, що підлягає стягненню порахована наступним чином: 20233=100%, 100%-70,26%=29,74%, 4500-29,74%=3161,70 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, у розмірі 1701 грн. 98 коп. (оскільки задоволенню підлягає лише частина позовних вимог, а саме з заявленої ціни позову у сумі 20233 грн. задоволено лише 14215,50 грн., що становить 70,26% від заявленої суми, судовий збір пораховано наступним чином: 2422,40 = 100%, 100%-70,26%=29,74%, 2422,40-29,74%=1701,98 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial