Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 10 вересня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини між ними припинились у 2018 році. Через сварки, непорозуміння та постійні розбіжності у всьому між ними склалися неприязні відносини. Сторони чужі люди, які втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет і не підтримують зв`язок. Нічого спільного між ними, як членами подружжя нема. Шлюб існує лише формально. З підстав наведених вище, збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим. Провадження у справі відкрито 07.10.2025. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав та сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Наведене вище положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В свою чергу, згідно ст.ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено судом, 10 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Горківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 43. Подружжя дітей від шлюбу не має. Шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільне господарство не веде. Також вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. При цьому, суд зауважує на тому, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про присвоєння прізвища після розірвання шлюбу судом не вирішується так як відповідач не змінювала прізвища у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved