Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

15.05.2024 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що позивач є власником земельної ділянки (паю) на території Зарічанської сільської ради Кам`янського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1900 га., кадастровий номер 1221085500:01:018:0203, яка перебуває в оренді ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», але дата та номер договору позивачу не відомі, так як належний йому примірник договору знаходиться у орендаря. Позивач зазначає, що через відсутність договору оренди, йому не відомі усі умови спірного договору, але із витягу вбачається, що 30 липня 2021 року орендар передав належну йому земельну ділянку в суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство «Промінь». Засновником обох підприємств є [PERSON] . За доводами позивача ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємствоПромінь» порушує свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує виконанням істотної умови Договору. В рахунок погашення заборгованості за користування належною йому ділянкою, за останні п`ять років не сплачено жодних грошових коштів, ніяких послуг в рахунок орендної плати за даний період позивач від орендаря не отримував. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Петрюк Т.М. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 16.05.2024 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче засідання. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 19.11.2024 закрито підготовче судове засідання по справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» про розірвання договору оренди земельної ділянки та справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату суду № 287 від 16.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 «Про звільнення судді [PERSON] у відставку» призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 22.07.2025 справу прийнято до свого провадження зі стадії судового розгляду. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 постановлено стягнути в дохід Державного бюджету України з керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» [PERSON] штраф за неподання суду доказів витребуваних ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908.40 (дев`ятсот вісім грн. сорок копійок). Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 [PERSON] постановлено витребувати у державного реєстратора Відділу державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради належним чином посвідчені копії матеріалів реєстраційної справи у паперовій формі, яка була сформована у зв`язку з реєстрацією права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1221085500:01:018:0203, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення фактично встановлені матеріалами справи, зазначив, що отримував орендну плату лише один раз. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером № 1221085500:01:018:0203, площею 5.1900 га, місце розташування якої Зарічанська сільська рада, Кам`янський район, Дніпропетровської області, перебуває у приватній власності [PERSON] та знаходиться в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство «Промінь», що підтверджується відомостями з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2024 по справі № 904/4850/22 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі № 904/4850/22 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь» скасовано, що підтверджується копією відповідного рішення, долученого до матеріалів справи. Судом встановлено, що позивачем за адресою місцезнаходження ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», надсилалася заява з проханням направити на його адресу належний йому примірник договору оренди земельної ділянки, укладений між ним та ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь». Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять. На виконання ухвали суду державним реєстратором Відділу державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради надано Договір оренди земельної ділянки № 46 від 01 вересня 2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь». Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 5.190 га, у тому числі 5.190 га рілля, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 017024 від 25.12.2003 р. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 75881,68 грн. Орендна плата за користування земельною ділянкою підлягає індексації разом з вартістю земельної ділянки (п. 5,6 Договору). Згідно з п. 10, розділу 4 Договору орендна плата сплачується орендарем у розмірі 3647 грн.06 коп. за календарний рік або у вигляді сільськогосподарської продукції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. За умовами п. 28 Договору орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Дія договору припиняється за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом (п. 34, 35 Договору). Згідно зі ст. 35 «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»). Частиною третьою статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондуєтеся з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статтях 21, 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами серед іншого визнано орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За приписами ст. 25 «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Згідно з п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 479/1073/18-ц. Верховний Суд зазначив, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Позивач, як на підставу задоволення позову в частині розірвання договору оренди, посилається на те, що відповідачем систематично за останні п`ять років не сплачується орендна плата у грошовій формі, сам факт чого не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що відповідачем систематично порушувалися вимоги Договору в частині сплати орендної плати, що підтверджується також відомостям з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, відповідно до яких починаючи з першого кварталу 2016 року по день звернення з позовом [PERSON] нараховувались доходи за ознакою доходу «надання в лізінг» проте виплати таких доходів не відбувалось, лише ТОВ «ВСП АФ Промінь» сплачувало податок з вказаного доходу до січня 2022 року. Доказів протилежного або оплати орендної плати сільськогосподарською продукцією, відповідно до пункту 10 Договору, матеріали справи не містять. У постанові ВП від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) Верховний Суд роз`яснив, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі визначені у статті 34 Закону України «Про оренду землі». Так, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки № 46 від 01 серпня 2014 року є обґрунтованими, не спростовуються відповідачем та підлягають задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надав доказів на спростування доводів позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved