Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивача Савченко Т.О. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ "Новий колектор" заборгованість за кредитним договором №16.11.2020-100007998 від 16.11.2020 в розмірі 24000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 16.11.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) №16.11.2020-100007998, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 10 календарних днів. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 1600,00 грн до 25.11.2020. В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 09.10.2024 укладений договір факторингу № СЦ-091024-14, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» набув право вимоги до боржників (в тому числі і до відповідача). Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 29.10.2025 утворилась заборгованість у розмірі 24000,00 грн, з яких: 8000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16000,00 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (а.с.65). Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] на підставі Заявки від 16.11.2025 уклали кредитний договір №16.11.2020-100007998, за умовами якого позичальнику 16.11.2025 надано кредит, шляхом перерахування коштів на належний позичальнику електронний платіжний засіб [NUMBER] у розмірі 8000,00 грн строком на 10 календарних днів (а.с.19-21, 24-28). Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 1600,00 грн до 25.11.2020. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне 16 000 грн. Фіксована процентна ставка "Економ" (далі - ставка"Економ") - 2 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Проценти "Економ" розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку "Економ" та на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту протягом первинного та пролонгованого строків. Фіксована процентна ставка "Стандарт" (далі - ставка"Стандарт") - 2,5 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. Проценти "Стандарт" розраховуються шляхом шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку "Стандарт" та на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту після/в період закінчення первинного та/або пролонгованого строків. Графік платежів при пролонгації: сума кредиту у розмірі 8 000 грн.: 00 коп. та проценти, розраховані відповідно до вищезазначених умов сплачуються в останній день пролонгованого строку. Неустойка: 160 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 890,24% річних. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором - W9948. [PERSON] також ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором W9948 Паспорт споживчого кредиту (а.с.22 - 23). ТОВ «Споживчий центр» 16.11.2020 переказало відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, за кредитним договором №16.11.2020-100007998 на платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується квитанцією № 304614682 виданою FONDY (а.с. 34). 09.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № СЦ-091024-14, відповідного до якого ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №16.11.2020-100007998 від 16.11.2020 року (а.с. 12-18). Відповідно до п. 5.1.1 зазначеного договору факторингу фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору. Згідно п.п. 2.4., 2.5. договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку. Пiсля підписання Актy приймання-передачi Перелiку до фактора переходять вci права та обов`язки клієнта, як сторони, якi виникли на пiдставi кредитного договору в обсязі i на умовах, що існують на момент укладення цього договору. З Переліку № 1, підписаного 09.10.2024 сторонами договору факторингу № СЦ-091024-14, ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий колектор» право вимоги до боржника [PERSON] за договором №16.11.2020-100007998 від 16.11.2020 на загальну суму 24000 грн (а.с.29-32, 46). Відповідно до довідки про розмір прострочення заборгованості за кредитним договором №16.11.2020-100007998 від 16.11.2020 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Новий Колектор» після передачі права вимоги від ТОВ «Споживчий Центр» станом на 29.10.2025 року склала: 24000,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 16000 гривень заборгованість по відсоткам (а.с. 35). В силу ч. 1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його повернення, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Споживчий Центр» за договором №16.11.2020-100007998 від 16.11.2020 надало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України був укладений. Право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Новий Колектор». Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні перед первісним кредитодавцем, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024 року та додатковими угодами № 4 від 14.08.2024 та №17 від 03.04.2025 до даного договору укладеного між Адвокатським об`єднання «Верітас Центр» та ТОВ «Новий Колектор» (а.с. 24-59). Зокрема, Адвокатським об`єднанням «Варітас Центр») («Лекс Варітас») відповідно до звіту про виконану роботу відповідно до договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року по клієнту [PERSON] , адвокатським об`єднанням ТОВ «Новий Коллектор» були надані послуги, а саме: сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних документів; складено позов; роздруковано та підписано позов, роздруковані додатки до позову та один примірник позову з додатками направлений відповідачу; замовлено сплату судового збору; завантажено позов з додатками в підсистему «Електронний суд», направлено до суду; проведена детальна консультація з замовником щодо дій після відкриття провадження у справі (а.с.60). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Новий Коллектор» було долучено платіжну інструкцію № 37204767222222388 від 31.10.2025 року, згідно якої ТОВ «Новий Колектор» перерахував Адвокатському об`єднанню «Лекс Варітас» 6000 грн (а.с. 61). Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 6 000,00 гривень, витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Новий Колектор». Також, згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved