Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, в якому вона просить, із урахуванням уточнених позовних вимог від 02 грудня 2025 року, визначити порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] , площею 0,0293 га, між нею та відповідачкою [PERSON] згідно з Варіантом №1 висновку судового експерта № 18/25буд. за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2025 року; виділити позивачу в користування земельну ділянку [ADDRESS] відповідно до 69/100 належних їй часток домоволодіння, яка перебуває у користуванні співвласників, але з урахуванням висновків судового експерта № 18/25буд. за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2025 року відповідно до варіанту №1 площею 388,28 кв.м.; виділити [PERSON] та [PERSON] в користування земельну ділянку [ADDRESS] відповідно по 31/200 належних їм часток домоволодіння, площею 216,04 кв.м., відповідно до Варіанту №1 висновку судового експерта № 18/25буд. за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2025 року. 1.2. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить 69/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] та [PERSON] по 31/200 часток цього ж будинковолодіння. 1.5. Рішенням Черкаської міської ради від 14 лютого 2018 року № 2-2912 провулок Стасова перейменовано на вулицю старшини Бойка. 1.7. Позивач зазначає, що відповідачі тривалий час не проживають у своїх частках будинковолодіння, земельною ділянкою не користуються, тому вирішити питання щодо порядку землекористування добровільно немає можливості. 1.8. Відповідно до вимог ст. 88 Земельного кодексу України розмір земельної ділянки, якою вона користується, повинна відповідати розміру її частки в будинковолодінні. Оскільки вона володіє 69/100 частиною будинку, то відповідна частка землі й має бути виділена їй для обслуговування будинку. 1.9. На даний час у позивачки виникла необхідність приватизації частки спірної земельної ділянки пропорційно 69/100 часток у спільній власності в будинковолодінні [ADDRESS] , але без згоди та надання варіантів землекористування з боку відповідача, яка ігнорує її пропозиції, вирішення вказаного питання неможливе, тому звернулась до суду із позовом. 1.10. Відзивів від відповідачів до суду не надходило. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 09 грудня 2024 року залучено Черкаську міську раду до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; витребувано докази. 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 20 січня 2025 року витребувано докази. 2.4. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 19 березня 2025 року, внесеною до протоколу підготовчого судового засідання, за клопотанням представника позивача залучено Линника В.М. до участі у справі в якості співвідповідача. 2.5. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 16 квітня 2025 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу; зупинено провадження у справі. 2.6. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 03 грудня 2025 року відновлено провадження у справі. 2.7. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 16 грудня 2025 року витребувано з архіву Соснівського районного суду м. Черкас матеріали цивільної справи 1975 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою для огляду їх у судовому засіданні; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.8. Позивач [PERSON] та її представник Дерев`янко В.Т. у судовому засіданні 08 січня 2026 року просили задовольнити позов у редакції, зазначеній у заяві про збільшення позовних вимог від 02 листопада 2025 року. 2.9. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що її влаштовує той порядок користування земельною ділянкою, який багато років існував до цього та продовжує існувати на даний час. Зазначила, що узаконення позивачкою добудов до частин будинку не є підставою для зміни встановленого раніше порядку користування земельною ділянкою. 2.10. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 2.11. Представник Черкаської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.2. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.3. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.4. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 3.5. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). 3.6. Згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3.7. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). 3.8. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. 3.9. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. 3.10. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. 3.11. За змістом пунктом 22-1 вказаної постанови Пленуму до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що відповідно до Договору про надання безстрокового права користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 01 лютого 1968 року, виконкомом Черкаської міської ради депутатів трудящих під забудову передано земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS] (а.с. 115). 4.2. Рішенням народного суду Соснівського району м. Черкаси від 21 липня 1975 року у справі 2-557/1975 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою повністю задоволені. Враховуючи частки співвласників у домоволодінні ( [PERSON] на той час належало 13/25, а [PERSON] 12/25), визначено порядок користування земельною ділянкою в будинковолодінні по [ADDRESS] за [PERSON] 312 м2 земельної ділянки та за [PERSON] 288 м2 земельної ділянки. 4.3. Із матеріалів дослідженої судом інвентарної справи на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що в ній зберігається висновок технічної експертизи у справі [PERSON] та [PERSON] про визначення порядку користування присадибною ділянкою у вказаному домоволодінні, складений 10 червня 1975 року судовим експертом Котлобай (а.с. 120-121), а також схема поділу земельної ділянки згідно з ухвалою суду від 9 квітня 1975 року про призначення судової земельно-технічної експертизи, що також відображено в генеральному плані (схемі) земельної ділянки за вказаною адресою та схематичному плані земельної ділянки, на яких відображено огорожі 1,2,5,6,8 (а.с. 123, 125). 4.4. Судом також установлено, що на час вирішення спору [PERSON] на праві власності належить 69/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 26 січня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. та зареєстрований в реєстрі № 1-99. Відповідно до указаного договору дарування [PERSON] безоплатно передав у власність, а [PERSON] прийняла в дар 69/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Зазначена частка житлового будинку на день укладення договору дарування належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 04 вересня 2007 року Першою черкаською державною нотаріальною конторою. У вказаному договорі дарування зазначено, що подароване нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0293 га, кадастровий № 7110136700:06:023:0051. 4.5. Відповідачу [PERSON] на праві особистої власності належить 31/200 частки будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2015 року, відповідно до якого визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на нерухоме майно, а саме 31/200 частку будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Указаним рішенням суду встановлено, що з народження неповнолітня [PERSON] проживала з матір`ю [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS] , 31/100 частина якого належала її діду [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 травня 1975 року. 4.6. Відповідно до Інформації від 19 вересня 2024 року з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий № 7110136700:06:023:0051, площею 0,0293 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , належить до комунальної власності (а.с. 15). 4.7. Рішенням Черкаської міської ради від 14 лютого 2018 року № 2-2912 провулок Стасова перейменовано на вулицю старшини Бойка. 4.8. 21 листопада 2025 року ТОВ «Контакт-Сервіс» надано висновок експерта № 18/25/Буд за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2025 року. 5. Оцінка Суду 5.1. У постанові КЦС ВС від 30 квітня 2025 року у справі № 523/10906/17 вказано, що володіння та порядок користування спільною земельною ділянкою, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Домовленість між попередніми співвласниками домоволодіння щодо порядку користування земельною ділянкою слід брати до уваги і при вирішенні спорів за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності. 5.2. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 489/2029/17 (провадження № 61-7504св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. 5.3. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 травня 2017 року в справі № 6-841цс16, від 01 листопада 2017 року в справі № 6-2454цс16 та Верховного Суду, викладеними у постановах від 05 лютого 2020 року в справі № 497/1137/17, від 03 листопада 2020 року в справі № 653/1760/16. 5.4. Вирішуючи вказаний позов у межах позовних вимог, суд зауважує, що під час розгляду спору між сторонами щодо порядку користування земельною ділянкою під їх домоволодінням, було встановлено, що порядок користування цією спірною земельною ділянкою між попередніми співвласниками домоволодіння вже було встановлено рішенням народного суду Соснівського району м. Черкаси від 21 липня 1975 року у цивільній справі № 2-557/1975, що набрало законної сили та є обов`язковим для спадкоємців та правонаступників попередніх власників домоволодіння, у тому числі й для сторін цієї справи [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] . 5.5. Сам по собі факт зміни одного зі співкористувачів земельної ділянки внаслідок переходу права власності на нерухомість (частину нерухомого майна), чи зміна розміру його частки в домоволодінні внаслідок добудов чи перебудов, не може бути підставою для перегляду того порядку користування земельною ділянкою, який був встановлений попередніми власниками та закріплений у відповідному судовому рішенні, оскільки у такому випадку буде порушуватись принцип правової визначеності. Крім того, відповідні перебудови та добудови частин нерухомого майна мали вчинятись співвласниками домоволодіння на виділених їм раніше у користування частинах спільної земельної ділянки, а інакше лише за спільною згодою іншого землекористувача (землекористувачів). 5.6. Позивач заявила вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою, однак для попереднього співвласника її частини житлового будинку вже був встановлений такий порядок у 1975 році. 5.7. Оскільки до позивачки перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача і виключних підстав для зміни встановленого раніше порядку судом не встановлено, то підстави для задоволення позову відсутні. 5.8. Суд ураховує, що в договорі дарування від 26 січня 2015 року, згідно з яким позивачка набула у власність частину домоволодіння по [ADDRESS] , вказано що подароване нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0293 га, кадастровий № 7110136700:06:023:0051. Проте вказана ділянка за даними Державного земельного кадастру від 19 вересня 2024 року належить до комунальної власності, а суду не надано доказів у зв`язку з чим та на підставі яких документів її було сформовано, і чи було при цьому отримано згоду інших землекористувачів. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. У зв`язку з відмовою у позові, суд, відповідно до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі вважає за необхідне залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed