Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 2017 року до середини 2018 року проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] .. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею, так як одразу після народження доньки [PERSON] залишив їх, не спілкується з ними, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але забезпечити доньці такий рівень життя самостійно вона не має можливості. Вважає, що оскільки відповідач є працездатним, має систематичний дохід, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надіслала до суду телефонограму, в якій просить суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. № 50). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками, надісланими йому за зареєстрованим місцем проживання рекомендованими листами з повідомленням, однак листи повернулися на адресу суду з зазначенням на конвертах причини повернення - "адресат відсутній" (а.с. № 33,48), що відповідно до пункту 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштовому повідомленні таких відміток. За таких обставин суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 05.01.2026 р. ухвалено проводити заочний розгляд вищевказаної цивільної справи та ухвалити заочне рішення. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.05.2018 року Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а. с. № 6). Як зазначає позивач в позовній заяві, донька проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Самостійно забезпечити дитині належний рівень життя вона немає можливості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком малолітньої дитини і зобов`язаний виконувати свій обов`язок як батька, утримувати дитину до досягнення нею повноліття, встановлений ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчити про неможливість сплати ним аліментів через стан його здоров`я або з інших причин, а також не надав доказів перебування на його утриманні інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved