Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] , представник адвокат Рендюк Наталя Василівна звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , яка постійно проживала за адресою [ADDRESS] . Факт родинних стосунків позивачки з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження батька позивачки - [PERSON] , де матір`ю зазначено [PERSON] , а також свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивачки з [PERSON] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу у серпні 1976 року [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла належний їй будинок по [ADDRESS] , - [PERSON] (позивачці), оскільки саме позивачка доглядала та утримувала її до смерті. Цей заповіт спадкодавцем не скасовувався і не змінювався. У зв`язку з тим, що у заповіті прізвище бабусі було написане невірно, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] », приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д. відкрито спадкову справу за законом, а не за заповітом. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на будинковолодіння по [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем по закону є позивачка, онука померлої, оскільки її батько [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON] , а саме [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті бабусі [PERSON] відсутні, про що свідчать матеріали спадкової справи, які позивачка прошу витребувати у нотаріуса. Я у відповідності до п.1. ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини), а також абзацу 3 пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій держаними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР за № 45/5 від 31.10.1975 року, позивачка прийняла спадщину Враховуючи те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д., до якої звернулась позивачка з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, запропонувала [PERSON] надати правовстановлюючі та технічні документи на спадкове майно будинковолодіння по [ADDRESS] , на що позивачкою було передано нотаріусу інвентарну справу та акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 27.01.1970 року. Земельна ділянка, на якій знаходиться будинковолодіння, є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Чернівці, технічна документація на вказану земельну ділянку не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався. В процесі перевірки нотаріусом документів та реєстрів на спадкове майно, виявилось, що право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , бабуся [PERSON] за життя не зареєструвала, правовстановлюючі документи на це майно відсутні. У зв`язку з цим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д. 26.04.2024 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований у [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Як вбачається з акту про закінчення будівництва і прийняття в експлуатацію від 27.01.1970 року індивідуальному домоволодінню, що збудувала бабуся позивачки - [PERSON] , присвоєно адресу [ADDRESS] . Однак під час підготовки позовної заяви представник позивачки адвокат Рендюк Н.В. виявила, що адресна частина [ADDRESS] на даний час присвоєна незавершеному будівництвом житловому будинку, власником якого є [PERSON] , що унеможливило б реєстрацію права власності [PERSON] на спадкове майно. Вказане незавершене будівництво знаходиться ближче до перехрестя вулиці Піщана та Староленківська, за декілька домоволодінь від спадкового. У зв`язку з чим позивачка звернулась до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про зміну адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта, та наказом Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 27.08.2025 року № 2711/25АР змінено адресу об`єкта нерухомого майна житлового будинку літ. «А» загальною площею 43,60 кв.м. та господарській будівлі (сарай літ.Б), які розташовані на [ADDRESS] на адресу: « [ADDRESS] ». Відповідні зміни були внесені і до Реєстру будівельної діяльності. У зв`язку із вищезазначеним просить суд задовольнити позов. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, адвокат Рендюк Н.В. попередньо подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, з підстав, вказаних у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальна громада міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася. Суд, врахувавши заяви учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч.4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2009 (а.с.9) Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла належний їй будинок по [ADDRESS] , - [PERSON] (позивачці) (а.с.14). Також встановлено, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д. 26.04.2024 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований у [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.15). Як вбачається з акту про закінчення будівництва і прийняття в експлуатацію від 27.01.1970 року індивідуальному домоволодінню, що збудувала бабуся позивачки - [PERSON] , присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с.16) Судом також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №438654202 від 07.08.2025 р. адресна частина [ADDRESS] на дату витягу присвоєна незавершеному будівництвом житловому будинку, власником якого є [PERSON] (а.с.29) Так, наказом Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 27.08.2025 року № 2711/25АР змінено адресу об`єкта нерухомого майна житлового будинку літ. «А» загальною площею 43,60 кв.м. та господарській будівлі (сарай літ.Б), які розташовані на [ADDRESS] на адресу: « [ADDRESS] ». Відповідні зміни були внесені і до Реєстру будівельної діяльності.(а.с.30-31). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно і (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1217, 1258, 1261-1263 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ст.1278 ЦК України). Так, у заповіті прізвище бабусі позивачки було написане невірно, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] », тому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д. відкрито спадкову справу за законом, а не за заповітом. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на будинковолодіння по [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем по закону є позивачка, онука померлої, оскільки її батько [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON] , а саме [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача неможливо, а набуття ним права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, оцінюючи надані стороною докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved