Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Антонович О.С. зврнулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 29.09.1992 у Івано-Франківському міському відділі ЗАГС за актовим записом №1371; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] "; стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і їхній шлюб має формальний характер з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю, тощо. Це призвело до того, що на даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам. Окрім цього позивачка зазначає, що відповідач у добровільному порядку не надає грошових коштів на утримання дітей хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровою особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, що свідчить про наявність у нього прихованого доходу, тому на її думку може допомагати дітям. Представник позивачки [PERSON] адвокат Антонович О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Що стосується стягнення з нього аліментів на утримання дітей зазначив, що їхій син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття ще [INFO] , а тому вимога позивачки про стягнення аліментів на його утримання є безпідставною та задоволенню не підлягає. Разом з тим, зазначив. що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів його доходів. Окрім цього просив зменшити суму стягнення з нього сплаченого позивачкою судового збору відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням ним цивільного позову про розірвання шлюбу, а також суму судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Щодо відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу вважає, що зазначена позивачкою сума 6500 грн. є явно завищеною і неспівмірною зі складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг). В договорі про надання правничої допомоги, ні в додатку №1 до даного договору не конкретизовано суму оплати та вартість виконаних послуг, не надано акт виконаних робіт чи наданих послуг, банківської квитанції про зарахування грошових коштів на рахунок адвоката чи квитанції адвоката про отримання грошових коштів від позивачки, а тому просив відмовити у стягненні з нього на користь позивачки витрат по оплаті за надання правничої допомоги. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с.22). 23.12.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Антонович О.С. направила через систему «Електронний суд» заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 24-25). Суд своєю ухвалою від 24.12.2025 постановив судове засідання, яке призначено на 29.12.225 та всі наступні судові засідання в ході розгляду цивільної справи №350/1790/25 проводити дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із представником позивачки [PERSON] відповідно до вимог Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС , з використанням власних технічних засобів та електронного підпису (а.с. 28). 29.12.2025 відповідач [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав що позовні вимоги визнає частково в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі частини з усіх видів його доходів. В іншій частині позовних вимог просив відмовити за безпідставністю, а також просив вирішити питання судових витрат по справі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.09.1992 року, сторони по справі 29.09.1992 в Івано-Франківському міському відділі ЗАГС зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1371. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище відповідачки « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.7). Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.11.1998, серії [NUMBER] від 24.11.2021 (а.с. 10-11) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 17.10.2007 року (а.с. 32). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони враховуючи наявність неповнолітньої дитини не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Заслухавши пояснення представника позивачки, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з таких підстав. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає таке. Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, що суперечило б її інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально. Небажання відповідача зберегти шлюб також підтверджено його поясненнями викладеними у направленій до суду заяві згідно яких він не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка просила не змінювати обране нею прізвище « [PERSON] », враховуючи її інтереси та

Outcome: approved