Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] . Позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованості за Договором № ТDB.2021.0103.7496 від 23.03.2021 у розмірі 18054,81 грн, з яких 6461 грн 35 коп. - сума заборгованості за кредитом; 11593 грн 46 коп. - сума заборгованості за відсотками. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати: 2422,40 грн - зі сплати судового збору та на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 11200,00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 березня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір № ТDB.2021.0103.7496 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. В індивідуальній та публічній частинах Кредитного договору сторони погодили істотні умови договору. На виконання умов укладеного договору відповідачу встановлений кредитний ліміт до 200000,00 грн, зі строком користування 12 місяців, сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн, в базовий період - 56% річних. Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2024 року утворилась заборгованість у сумі 18054,81 грн, з яких - 6461 грн 35 коп. - сума заборгованості за кредитом; 11593 грн 46 коп. - сума заборгованості за відсотками. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК ЄвроКредит» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № ТDB.2021.0103.7496 від 23 березня 2021 року. 12.12.2025 ухвалою суду було відкрито провадження у справі, прийнято рішення справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 09 січня 2026 року (у день судового засідання) відповідачка направила до суду заяву, у якій просила у разі задоволення позову надати максимальну розстрочку платежів у зв`язку зі складною матеріальною ситуацією. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання свого представника не направив, направив до суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі його представника. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить, зокрема, подана нею заява у день розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вивчивши позиції сторін, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 березня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір № ТDB.2021.0103.7496 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. За умовами укладеного договору [PERSON] відкрито поточний рахунок у гривні, на якому Банк встановив Доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії до 200000,00 грн, що встановлений у п.4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору. Спосіб надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту). В індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили істотні умови договору: строк користування 12 місяців, сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн, в базовий період - 56% річних. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № ТDB.2021.0103.7496 від 23.03.2021. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, до ТОВ «ФК «ЄвроКредит» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] у розмірі 18054,81 грн. У матеріалах справи знаходиться довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ТDB.2021.0103.7496 від 23.03.2021. Довідка складена уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк". Відповідно до вказаної довідки заборгованість [PERSON] перед Акціонерним товариством "Мегабанк" становить 18054,81 грн, з яких 6461 грн 35 коп. - сума заборгованості за кредитом; 11593 грн 46 коп. - сума заборгованості за відсотками. Відповдно до ч. 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд визнає загальновідомим той факт, що відповідно до рішення Правління НБУ від 21 липня 2022 року № 362-рш "Про відкликання банківської ліцензії, та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" відкликано банківську ліцензію Банку та прийнято рішення про ліквідацію останнього. Водночас віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18). Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі. Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18). Суду надано виписки по особовому рахунку [PERSON] , якими підтверджується заборгованість відповідача перед АТ "Мегабанк" у розмірі 18054,81 грн, з яких 6461 грн 35 коп. - сума заборгованості за кредитом; 11593 грн 46 коп. - сума заборгованості за відсотками. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не надала суду доказів, які б свідчили про неправильність нарахувань здійснених АТ "Мегабан". На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості [PERSON] знайшов своє документальне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ ФК «Єврокредит» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 2422,40 грн. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 1/07 року від 01 липня 2025 року, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг № 12134903 від 14 серпня 2025 року, підписаного сторонами договору про надання правничої допомоги № 1/07 року від 01 липня 2025 року, адвокатом наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] в загальному розмірі 11200 грн, з яких за проведення юридичного та фінансового аналізу боржника - 1200,00 грн та складання, підписання та подання до суду позовної заяви - 10000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При визначенні розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу суд враховує, що ціна позову становить 18054,81 грн, розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 62 % від ціни позову. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази витрат на правничу допомогу, обсяг наданих представником послуг, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг, їх вартістю 11200 грн є не співмірним з ціною позову, справа є незначної складності, не потребує додаткового вивчення законодавства, будь-які докази проведення фінансового та юридичного аналізу боржника не надані, отже суд приходить до висновку, що заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, а їх розмір є завищеним. З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 2000 грн. Щодо заяви відповідачки про розстрочення рішення суду суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Частиною 5 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Як на підставу для розстрочення виконання судового рішення відповідачка посилається на свій скрутний матеріальний стан. На підтвердження цих обставин суду надано довідку переселенця 6337-500361847 та довідку, видану ФО-П [PERSON] , відповідно до якої заробітна плата [PERSON] за період з липня по грудень 2025 року становила 8000 гривень. Враховуючи матеріальний стан відповідачки, суму боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дотримуючись балансу інтересів обох сторін, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідачки та розстрочити виконання рішення у даній справі строком на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати щомісячних платежів протягом дванадцяти місяців рівними частинами у розмірі 1504 грн 57 коп.

Outcome: approved