Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

05 червня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Брусенцову Вікторію Олександрівну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він працював у шкідливих умовах на виробничо-структурному підрозділі підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань. Довідкою МСЕК від 29 березня 2018 року позивачу встановлено первинно 60 відсотків втрати працездатності за професійними захворюваннями. В подальшому довідкою МСЕК від 18 березня 2019 року позивачу встановлено 60 відсотків втрати працездатності повторно безстроково. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 242 240 грн. Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги визнає частково із розрахунку 1000 грн за відсоток втрати працездатності у розмірі 60 000 грн, які виплачувати позивачеві ануїтетними щомісячними платежами протягом трьох місяців. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті і отримав професійні захворювання, що призвело до втрати працездатності. За змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 13 березня 2018 року начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, у [PERSON] медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 15 лютого 2018 року встановлено наявність професійних захворювань: -хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), легенева недостатність другого ступеня, -радикулопатія попереково-крижова білатеральна, переважно зліва, та шийна з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозами колінних та ліктьових суглобів, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм працівника, недосконалості технології, механізмів, робочого інструменту. Причиною виникнення професійного захворювання зазначено: важкість праці, перевищення допустимого вмісту пилу в повітрі робочої зони, перевищення допустимого рівня шуму. (а.с.12-14) Довідкою МСЕК серії 12ААА № 051456 від 29 березня 2018 року [PERSON] первинно встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у томі числі: 40 відсотків радикулопатія з ДФА, 15 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. (а.с.9) В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 075835 від 18 березня 2019 року позивачу встановлено повторно безстроково 60 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у томі числі: 40 відсотків радикулопатія з ДФА, 15 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. (а.с.11) Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Відповідачем не спростовано факт наявності у позивача професійних захворювань, які призвели до втрати працездатності. Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (мінімальний розмір 1211 грн 20 коп).

Outcome: partial