Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Рішенням суду від 16.12.2025 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Представником позивача, адвокатом Кулаковим В.В., під час судового засідання було зазначено, що відповідні докази щодо витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ним у відповідності до вимог ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення. Отже, 29.12.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача Кулакова В.В. про стягнення витрат на правову допомогу із відповідача на користь позивача в сумі 23500 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що представництво інтересів Позивача у даній справі здійснював адвокат Кулаков В.П., який діяв на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.10.2023. В позовній заяві, яка була подана до Подільського районного суду м. Києва, було зазначено про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в межах 18000 грн. В подальшому, справа була передана до іншого суду, а потім до Славутського міськрайонного суду. Внаслідок цих дій, витрати на правову допомогу було збільшено до 23500 грн. Після ухвалення рішення судом між позивачем та адвокатом було підписано акт приймання-передачі наданих послуг, в якому детально описано обсяг та вид правової допомоги. Розгляд справи за заявою про ухвалення додаткового рішення було призначено на 08.01.2026 о 09 год. 00 хв. В призначений час до суду з`явився представник позивача, адвокат Кулаков В.В., який підтримав подану заяву з викладених у ній підстав. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Бондаренко В.А., заяв та клопотань до суду не подавали, про причини неявки не повідомили. У відповідності до п. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у даній справі з огляду на таке. Згідно п. 3 ч. 1, ч.ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Стороною відповідача матеріалів справи додано: договір про надання правничої допомоги від 09.10.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Адвокатським об`єднання «Едвайс» в особі керуючого Кулакова В.В., акт приймання-передачі послуг за вказаним договором від 16.12.2025 № 1. Згідно вказаних документів, сума витрат позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу склала 23500 грн., з яких: надання клієнту роз`яснень та консультацій по суті справи та погодження подальшого алгоритму дій для вирішення справи 2 год. 3000,00 грн.; вивчення документів та формування правової позиції відносно суті справи, пошук доказів, робота з експертом 7 год. 7000,00 грн.; підготовка позовної заяви та додатків, засвідчення документів, виготовлення копій, з подальшим направленням до суду 2 год. 6000,00 грн.; участь в судових засіданнях 2,5 год. 7500 грн. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням поведінки сторін при розгляді справи, складності судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи та ціною позову, відповідність наданих послуг їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, беручи до уваги відсутність заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача слід стягнути 23500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved