Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми невиплаченої франшизи. У позовній заяві позивач вказує, що о 21 год. 30 хв. 13.11.2024 року, [PERSON] (далі - відповідач) керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві, по Одеській площі, 1, на заїзді на міст в напрямку Жуляни, проявив неуважність, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (далі - позивач). Неправомірні дії відповідача призвели до механічного пошкодження транспортних засобів. Таким чином відповідач порушив п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що було складено протокол та притягнено [PERSON] до адміністративної відповідальності постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 27.01.2025 справа №752/25133/24. За фактом вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, страховою компанією ПрАТ "СК "Євроінс" нараховано відшкодування майнової шкоди у розмірі 4781,57 грн. що підтверджується ремонтною калькуляцією №235934. Позивач зазначає, що згідно страхового полісу №224059376, за договором страхування, укладеного між ПрАТ "СК "Євроінс" та гр. [PERSON] , 30.10.2024, розмір франшизи становить 3200,00 (три тисячі двісті гривень) 00 копійок, та відшкодовуються винуватцем ДТП. Зі страхового полісу вбачається, що автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] , однак на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди перебував під керуванням відповідача. Автомобіль «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачці, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував під керуванням [PERSON] . Позивач повідомляє суд, що відшкодування майнової шкоди у розмірі 1581,57 було виплачено страховою компанією ПрАТ "СК"Євроінс" вчасно та роз`яснено про право відшкодування майнової шкоди у вигляді франшизи, розмір якої згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 3200 грн з винуватця ДТП. Позивач наголошує, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою сплати зазначених коштів, однак її вимоги були проігноровані. Таким чином, позивач вживала всіх можливих заходів для досудового врегулювання спору. На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 3200,00 грн. не відшкодований страхувальником (відповідачем), вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, а саме суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн. та понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 968,96 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 19 травня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Жовнер О.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути справу без сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, відзив до суду не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі відповідно до до ст.280 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/25133/24 від 22 січня 2025 року визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови, [PERSON] , [INFO] о 21 год. 30 хв. 13.11.2024 року, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві, по Одеській площі, 1, проявив неуважність, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Постанова набрала законної сили 04.02.2025 року. У результаті зіткнення транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, обсяг та характер яких зафіксовано в ремонтній калькуляції № 235934. Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 4 781,57 грн. Транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на час ДТП був застрахований, що вбачається з даних полісу №224059376 в страховій компанії ПрАТ СК «Євроінс». Позивач стверджує, що внаслідок ДТП його транспортний засіб «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , зазнав пошкоджень, і тому страхова компанія ПрАТ СК«Євроінс», в якій був застрахований автомобіль, яким керував [PERSON] при ДТП, виплатила страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 1581,57 грн. своєчасно, а також роз`яснила про право на відшкодування майнової шкоди у вигляді франшизи. Згідно з умовами страхового поліса №224059376 встановлено франшизу в розмірі 3 200, 00 грн, яка відповідно до вимог законодавства не покривається страховою компанією. З огляду на викладене, сума в розмірі 3 200, 00 грн є частиною реальних збитків позивача, які не були відшкодовані в межах страхового ліміту. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зіст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Водночас, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 у справі №755/18006/15, 12.12.2018 у справі №758/2356/17-ц та 15.10.2020 у справі №755/7666/19, згідно з якою володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 3200,00 грн.така сума франшизи у розмірі 3200,00 грн не відшкодована страхувальником добровільно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення франшизи слід задовольнити в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У цьому випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги №13-ц від 15.02.2025, укладеним між [PERSON] та адвокатом Жовнер Оксаною Миколаївною, протоколом узгодження вартості послуг від 15.02.2025, квитанцією до прибуткового касового ордера № 13-ц від 15.02.2025, копією ордера серії ВС №1118078 від 15.02.2025 про надання правової допомоги. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved