Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

17.10.2025 через систему «Електронний суд» позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС»), в особі уповноваженого представника - директора ТОВ «ФК «ЕЙС» Полякова О., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 00-9790432 від 23.05.2024 у розмірі 13003,10 гривень, яка складається з: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.05.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (далі - ТОВ «МАКС КРЕДИТ», первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] укладено Кредитний договорів № 00-9790432 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка приєдналась до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 28862. На виконання умов Кредитного договору первісний кредитор ТОВ «МАКС КРЕДИТ» 23.05.2024 ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідачка зобов`язувалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Кредитним договором. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами. Строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідачка не повертає кредит, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості відповідачки становить 13003,10 гривень, яка складається з: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 0,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 25.11.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № Б/Н від 25.11.2024 за Договором факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 13003,10 гривень, з яких: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 0,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідачка не погашає заборгованість, чим порушуються права та інтереси позивача. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивача витребувано докази. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» не з`явився, в позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, як неспівмірний із складністю справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено електронний Договір кредитної лінії № 00-9790432 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір укладено на підставі прийняття (акцепту) відповідачкою пропозиції (оферти) ТОВ «МАКС КРЕДИТ», яка розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Кредитний договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора (28862), отриманого в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , вказаному при її ідентифікації на сайті. Перед укладенням Кредитного договору, відповідачка [PERSON] була ідентифікована ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (а.с. 20 - довідка про ідентифікацію). Згідно умов Кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії, Сума кредитного ліміту 5500,00 гривень, тип кредиту - кредитна лінія, цільове призначення кредиту: на споживчі цілі (п. 1.2). Пункт 1.3 Кредитного договору передбачає, що строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів. Дата остаточного повернення кредиту 18.05.2025. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору позичальник зобов"язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме на 17.06.2024, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5). Згідно п. 1.5.1 Кредитного договору стандартна процентна ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом в межах строку передбаченого п. 1.3. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту складає: 550,00 гривень. Орієнтовна реальна процентна ставка складає 9598,20 % річних (п. 1.8). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 35156,00 гривень (а.с. 8-12 - Кредитний договір, а.с. 12 (зворот) - Графік платежів, а.с. 13-17 - Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а.с. 18-19 - Паспорт споживчого кредиту). ТОВ «МАКС КРЕДИТ» на виконання умов Кредитного договору здійснено переказ коштів у сумі 5500,00 гривень на платіжну картку № [NUMBER] безготівковим зарахуванням через платіжний сервіс «Platon» ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (а.с. 21 - інформаційна довідка, 21(зворот)-22 - реєстр транзакцій). Інформацією АТ «ОЩАДБАНК» підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було емітовано картку [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером за даною карткою, 24.05.2024 на дану картку був зарахований платіж у сумі 5500,00 гривень (а.с. 70,71 - підтвердження, а.с. 72 - платіжна інструкція з переліком транзакцій, а.с. 73-75 - виписка по рахунку). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію») . Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України). 25.11.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № Б/Н від 25.11.2024 за Договором факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 13003,10 гривень, з яких: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 31-41 - Договір факторингу з додатками та Реєстр). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачка [PERSON] свої зобов`язань за Кредитним договором № 00-9790432 від 23.05.2024 не виконала, оскільки не погасила заборгованість за кредитом ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», до якого перейшло право вимоги, чим порушуються права та інтереси позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25.11.2024, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 00-9790432 від 23.05.2024 складає 13003,10 гривень, з яких: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту (з урахуванням комісії), 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 42, а.с. 42 - виписка з особового рахунку за Кредитним договором). Оцінюючи докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 00-9790432 від 23.05.2024 у загальному розмірі 13003,10 гривень. Відповідачка [PERSON] наявність заборгованості та її розмір визнає повністю. Визнання позову відповідачкою приймається судом. Судом встановлено, що 23.05.2024 відповідачкою [PERSON] було укладено Кредитний договір № 00-9790432, відповідно до якого відповідачці надано кредит у вигляді відкриття кредитної лінії, шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідачки у сумі 5500,00 гривень. Відповідачка не виконує свої зобов`язання, чим порушує права позивача, до якого перейшло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Розмір заборгованості за кредитом становить 13003,10 гривень, з яких: 6050,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту (з урахуванням комісії), 6953,10 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак слід стягнути із відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 00-9790432 від 23.05.2024 у загальному розмірі 13003,10 гривень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду через систему «Електронний суд» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 53). Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розподілити судовий збір наступним чином: 50 % судового збору, що становить 1211,20 гривень стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», решту 50 % судового збору, що становить 1211,20 гривень повернути позивачу з державного бюджету. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Позивачем зазначено, що ним понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. На підтвердження вище вказаних витрат суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7000,00 гривень; копію Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Соломко та партнери» і ТОВ «ФК «ЕЙС»; копію Додаткової Угоди № 25770807736 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, згідно якого Адвокатське об`єднання «Соломко та партнери» взяло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором відповідачки; Акт прийому-передачі наданих послуг; копію довіреності; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 44-47, 49-50). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З огляду на складність справи, обсяг і час виконання робіт (надання послуг) адвокатом, враховуючи тарифи вказані адвокатом у Протоколі погодження вартості послуг, а також ціну позову, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу визначений позивачем не відповідає критеріям розумності та співмірності, відтак з відповідачки підлягає до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved