Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають з 08.05.1999 в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на момент подання позовної заяви є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачкою не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Стверджує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Зазначає, що між ними постійно виникають сварки, свідками яких є діти, близькі родичі, що в свою чергу, впливає на їхнє світосприйняття та психіку. Фактично вони вже не проживають в одному будинку. За таких обставин вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, на примирення не згідний і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, 17.11.2025 звернувся із заявою до суду, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 06.10.2020, сторони зареєстрували шлюб 08 травня 1999 року у Яремчанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 5 (а.с. 17). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Між ними постійно виникають сварки, свідками яких є діти та близькі родичі. Вони фактично не проживають в одному будинку. Як зазначає позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, на примирення не згідний. Згідно з частиною другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved