Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28 750,81 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 651769542. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі - ТОВ «Таліон плюс») було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 131 від 27.04.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 651769542. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 750,81 грн., з яких: 7 99,50 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 20 751,31 грн. - сума заборгованості за відсоткам. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 651769542 в розмірі 28 750,81 грн., з яких: 7 999,50 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 20 751,31 грн. - сума заборгованості по відсоткам, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх права та обов`язки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «Споживчий центр», проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] 09.02.2021 р. уклали договір № 651769542, відповідно до умов якого, [PERSON] було надано кредит на суму 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності та які [PERSON] зобов`язувався повернути та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит було надано строком на 15 днів. Договір, Паспорт споживчого кредиту до договору № 651769542 від 09.02.2021 р. та додаток № 1 до договору 651769542 від 09.02.2021 р. (графік розрахунків) підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором: MNV7V5H8 (а.с. 5-8). Також, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткові угоди до Договору № 651769542 від 09.02.2021 р. про збільшення суми кредиту та про відображення у графіку розрахунків єдиного порядку сплати непогашеної суми кредиту на збільшену суму, а саме: 12.02.2021 р. на 1000,00 грн.; 14.02.2021 р. на 1000,00 грн.; 16.02.2021 р. на 1000,00 грн.; 17.02.2021 р. на 1000,00 грн.; 17.02.2021 р. на 1000,00 грн.; 17.02.2021 р. на 1000,00 грн. Таким чином, загальна сума коштів по кредитному договору № 651769542 від 09.02.2021 р. склала 8000,00 грн. (а.с. 9-14). Факт перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] кредитних коштів згідно договору № 651769542 від 09.02.2021 р. на загальну суму 8000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 15-18). З копії розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» по кредитному договору № 651769542 від 09.02.2021 р. вбачається, що [PERSON] здійснено оплату коштів по договору на загальну суму 809,00 грн. та, станом на 27.04.2021, залишок боргу становить 18 447,37 грн. (а.с. 19-20). З копії розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон плюс» по кредитному договору № 651769542 від 09.02.2021 р. вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 21.10.2022 становить 28 750,81 грн. (а.с. 21). 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, текст якої було викладено в новій редакції про що, 31.12.2020 року між сторонами укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 (а.с. 22-26). 20.10.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с. 27-29). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 р. до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28750,81 грн., з яких: 7999,50 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 20751,31 грн. - сума заборгованості по відсоткам (а.с. 30). За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, на момент укладення 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01 та 31.12.2020 додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, з наступною зміною фактора, кредитного договору № 651769542 від 09.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , укладено не було. Згідно положень чинного законодавства, відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу, що в спірних правовідносинах не встановлено. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не мало права на відступлення права вимоги за кредитним договором № 651769542 від 09.02.2021, позичальником за яким є [PERSON] , оскільки, кредитних правовідносин між ними на день укладення договору факторингу не виникло. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20. Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17). У справі, що розглядається, право вимоги до боржника перейшло від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому, для перевірки існування у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимагати виконання боржником відповідних обов'язків, ТОВ «ФК «ЄАПБ» має надати докази переходу прав у зобов'язанні на кожному етапі. Оскільки позивачем не доведено переходу до нього прав вимоги за договором № 651769542, який був укладений 09.02.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, тому, суд вважає, за необхідне відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судові витрати слід віднести на рахунок позивача, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed