Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У червні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 4 811,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості 17.08.2021 року через Портал електронних послуг «Дія» звернувся громадянин [PERSON] із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Для отримання статусу безробітного відповідач у вказаній заяві зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Позивач вказав, що 11.04.2022 року на особистий номер телефону кар`єрного радника Святошинської районної філії Київського МЦЗ засобами месенджеру Viber відповідачем було направлено Довідку від 11.03.2022 року, відповідно до якої солдат [PERSON] призваний, відповідно до наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №2 та Указу Президента України №69/2022, на військову службу у військову частину [NUMBER] з 24.02.2022 року. 27.05.2022 року Київським міським центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за №568, яким встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією в Військовій частині [NUMBER] з 24.02.2022 року. Відповідно до довідки-розрахунку №92 від 31.05.2022 року розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року (день останнього нарахування допомоги по безробіттю) становить 4 811,05 грн. Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості №НТ220602 від 02.06.2022 року (в подальшому змінено наказом №0269250508 від 08.05.2025 року) прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення за період з 24.02.2022 по 13.03.2022 року. Позивач, з метою досудового врегулювання спору, направляв на адресу відповідача лист-повідомлення №28-1101/22 від 03.06.2022 року про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Однак, станом на теперішній час вказані кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4 811,05 грн. та вирішити питання судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09 червня 2025 року та примірник позовної заяви з додатками відповідачу [PERSON] , [INFO] , були направлені на його зареєстроване місце проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] . Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив копію ухвали про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви з додатками на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду із відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у судове засідання учасники справи не викликалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до частин другої, третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом першим частин першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Судом встановлено, що 17.08.2021 року [PERSON] через Портал електронних послуг «Дія» подав до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості Заяву №20210816-1765813 про надання статусу безробітного в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Крім того, 17.08.2021 року [PERSON] через Портал електронних послуг «Дія» подав до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості Заяву №20210816-1765813/2 про призначення виплати допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з дня реєстрації його як безробітного. Святошинська районна філія Київського міського центру зайнятості завела персональну картку № [NUMBER] на [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що йому 17.08.2021 року надано статус безробітного на підставі частини 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, вказана картка містить інформацію про те, що датою припинення обліку є 24.02.2022 року. Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу. Як вбачається із Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 24.02.2022 року №38, з 24 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення військової частини - з вечері 24 лютого 2022 року і призначено на посади, зокрема: солдата [PERSON] - стрільцем-санітаром 3 відділення охорони 3 взводу охорони 12 роти охорони 4 батальйону охорони, ВОС-100915/658А, шпк «солдат», встановлено посадовий оклад 2 730 грн. Відповідно до Акту №568 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 27 травня 2022 року, складеного провідним інспектором відділу за участю начальника відділу та розслідування страхових випадків Київського міського центру зайнятості, встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у Військовій частині [NUMBER] з 24.02.2022 року на підставі чого зроблено висновок, що [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у Військовій частині [NUMBER] з 24.02.2022 року. Як вбачається із Довідки-розрахунку від 31.05.2022 року №92 відділу бухгалтерського обліку Київського міського центру зайнятості, сума надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття громадянину [PERSON] , який був зареєстрований як безробітний в Святошинській районній філії КМЦЗ з 17.08.2021 року по 23.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року склала 4 811,05 грн. 03.06.2022 року за №28-10-1101/22 Святошинська районна філія Київського міського центру зайнятості направила [PERSON] на його зареєстроване місце проживання копію довідки-розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття від 31.05.2022 року №25, що складає 4 811,05 грн., та повідомила про необхідність повернути кошти. Як вбачається із поштового конверту, яким [PERSON] було направлено вказане повідомлення, останній повернувся до відправника без вручення, на довідці про причини повернення / досилання стоїть відмітка «за закінченням терміну зберігання». Кошти у розмірі 4 811,05 грн. [PERSON] на рахунок Київського міського центру зайнятості не повернув. Як зазначив сам позивач у поданому позові, тільки 11.04.2022 року на особистий номер телефону кар`єрного радника Святошинської районної філії Київського МЦЗ засобами месенджеру Viber відповідачем було направлено Довідку від 11.03.2022 року, відповідно до якої солдат [PERSON] призваний на військову службу у військову частину [NUMBER] з 24.02.2022 року. Пунктом 4 частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону. Таким чином, [PERSON] не виконав обов`язок, встановлений пунктом 4 частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», не повідомивши протягом трьох робочих днів про настання обставин, які є підставою для припинення реєстрації. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] вчасно повідомив Київський міський центр зайнятості про наявність підстав для припинення реєстрації. Даний факт порушення законодавства про зайнятість населення зафіксовано актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що сума надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття громадянину [PERSON] за період з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року склала 4 811,05 грн. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на встановлені судом обставини, вимоги Київського міського центру зайнятості про стягнення з [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 4 811,05 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію №3121 від 16 травня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що Київський міський центр зайнятості здійснив платіж у розмірі 3 028,00 грн. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до [PERSON] . Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved