Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

10 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті прабабусі [PERSON] , померлої [INFO] , строком три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що [INFO] в селі Олексіївка Великоновосілківського району Донецької області померла прабабуся позивача [PERSON] у віці 90 років. Після її смерті відкрилася спадина яка складалася із житлового будинку з господарськимb спорудами та побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належав спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності від 15.04.1988 року виданого Багатирською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Великоновосілківської районної ради від 20.01.1988 року за №1 та зареєстровано в БТІ 15.04.1988 року під реєстровим №89 в книзі 1, що підтверджується відповіддю від 12.08.2025 року №08-28/813 Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної ради. Станом на день подачі даного позову право власності на іншу особу на цей будинок не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою 450607813 від 04.11.2025 року. За життя [PERSON] було складено заповіт, який 17.01.2000 року був посвідчений секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Тимощенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за №8. Відповідно до цього заповіту, [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] , заповіла індивідуальний житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , своєму правнуку [PERSON] . За заявою представника позивача - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровану в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 241 від 20.10.2025 року, приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В. було заведено спадкову справу № 81/2025 (номер у Спадковому реєстрі 74753145) на спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 28.10.2025 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущеним ним строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті прабабусі [PERSON] . Вважає, що строк на подачу заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, оскільки на день відкриття спадщини позивач був малолітнім (п`ять років), і самостійно не міг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщину за заповітом після смерті прабабусі. Тож, оскільки позивач не реалізував своє право на прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно померлої [INFO] прабабусі [PERSON] , через малолітній вік, строк на подачу заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Жовтоводського міського суду від 11 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали суду від 11 листопада 2025 ркоу на адерсу Жовтоводського міського суду Дінпропетрвоської області надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суд із заявою про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій наполягає на позовних вимогах та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника Великоновосілківської селищної військової адміністрації відповідно до вимог діючого законодавства та наданих доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 липня 2025 року виданого повторно Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] в селі Олексіївка Великоновосілківського району Донецької області померла [PERSON] , про що виконавчим комітетом Богатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 16 липня 2001 року складено відповідний актовий запис № 25. (а.с.18) За життя [PERSON] було складено заповіт, який 17.01.2000 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Тимощенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за №8. (а.с.9) Відповідно до змісту заповіту, [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] , заповідала індивідуальний житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , своєму правнуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадина яка складалася із житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, вказаний житловий будинок належав спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності від 15.04.1988 року виданого Багатирською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Великоновосілківської районної ради від 20.01.1988 року за №1 та зареєстровано в БТІ 15.04.1988 року під реєстровим №89 в книзі 1, що підтверджується відповіддю від 12.08.2025 року №08-28/813 Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної ради. Згідно інформаційної довідки № 450607813 від 04.11.2025 року право власності на іншу особу на цей будинок не зареєстровано (а.с.10) Згідно із заявою представника позивача, [PERSON] - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровану в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 241 від 20.10.2025 року, приватним нотаріусом Могилів- Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В. заведено спадкову справу № 81/2025 (номер у Спадковому реєстрі 74753145) на спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 28 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Могилів- Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущеним ним строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті прабабусі [PERSON] . Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в судовому засіданні. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на поважні причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що в силу свого віку на момент смерті спадкодавця не знав про заповіт. Про даний заповіт йому стало відомо три місяці тому від матері. Оскільки його право не було реалізовано, просить надати додатковий строк. При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Разом з тим, як слідує з матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] , тобто з часу відкриття спадщини минуло майже 24 роки, при цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, він був обізнаний про її смерть. При цьому навіть ураховуючи посилання позивача про його малолітній вік на час відкриття спадшини, обізнаність про смерть прабабусі з 2001 року, останній до жовтня 2025 року не вчинив жодних дій по прийняттю спадщини. Повноліття позивач досяг у 2013 році [INFO] , тобто понад 12 років тому. У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність,незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, наведені [PERSON] обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк після досягнення повноліття. Інших обставин, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини понад 24 роки, позивачем не зазначено. Отже, встановивши, що [PERSON] померла [INFO] , а позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після її смерті лише у жовтні 2025 року, тобто із значним пропуском встановленого статтею 1270 ЦК України строку (більш ніж через 12 років після досягнення повноліттяи), надавши правову оцінку зазначеним позивачем у позовній заяві причинам пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, суд ураховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, відповідно до якого суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору слід залишити за ним.

Outcome: dismissed