Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач ТОВ «УкрКредит Фінанс» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.03.2023 між ТОВ «УкрКредит Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 1164-6740 на суму 8 700 грн. Кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, що складають єдиний договір. Так, Відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 8700 грн., строк кредитування 300 днів, знижена % ставка 2,5 % в день, стандартна ставка 3% в день. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 03.04.2024 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 86826,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8700 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 78126 грн. 00 копійок. Проте застосовуючи програму лояльності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 43500 грн. з яких 8700 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 34800 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 02 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1164-6740, який разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Також між сторонами погоджено графік платежів. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А8827 для підписання кредитного договору №1164-6740 від 02.03.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 8700 грн. на особисті потреби, строк кредитування - 300 днів; відсоткова ставка стандартна 3,00 % в день. Сторонами погоджено вартість кредиту 87 000 грн, що включає відсотки за користування кредитом. Реальна процентна ставка на дату укладення договору 4134565,00 %. Видача кредитних коштів в сумі 8700,00 грн [PERSON] згідно з кредитним договором № 1164-6740 від 02.03.2023 підтверджена листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», довідкою про перерахування суми кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Позиція щодо застосування норм ЗУ "Про електронну комерцію" викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Між ТОВ «УкрКредит Фінанс» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір № 1164-6740 від 02.03.2023 у формі електронного документа із застосуванням одноразового ідентифікатора А8827. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статтею 639 Цивільного кодексу України, такий правочин прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 8 700 грн 00 коп. підтверджується належними доказами, зокрема довідкою про перерахування коштів та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки відповідач не надав доказів повернення основної суми боргу, вимога про стягнення тіла кредиту в розмірі 8 700 грн 00 коп. є законною та обґрунтованою. Водночас, розглядаючи вимогу про стягнення відсотків (з урахуванням програми лояльності) у розмірі 34 800 грн 00 коп., суд зазначає, що встановлена договором стандартна ставка у розмірі 3% на день (що відповідає реальній процентній ставці 4 134 565,00 % річних) призвела до нарахування суми, яка значно перевищує основний борг. Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають право на захист від несправедливих практик та умов договорів. Директива 2005/29/ЄС визначає, що практика вважається несправедливою, якщо вона суперечить вимогам професійної сумлінності та істотно спотворює економічну поведінку споживача. Нарахування відсотків, які в декілька разів перевищують суму основного зобов`язання, за своєю природою є несправедливим, не відповідає засадам розумності, добросовісності та покладає на споживача надмірний тягар. Вказаний підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2025 у справі № 932/6206/24, щодо неприпустимості покладення на позичальника надмірного боргового навантаження через нарахування неспівмірних відсотків. Враховуючи тривалість прострочення та необхідність дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне обмежити розмір відсотків, що підлягають стягненню, сумою 17 400 грн. 00 коп., що відповідає подвійному розміру тіла кредиту та є справедливою мірою відповідальності у даному випадку. Таким чином, загальна сума до стягнення становить 26 100 грн .00 коп. (8 700 грн. тіла кредиту + 17 400 грн. відсотків). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 60%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1453 грн. 44 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial