Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

08.12.2025 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] та мала за народженням прізвище « [PERSON] ». Після укладення шлюбу, [INFO] , її прізвище було змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Оскільки [INFO] їй виповнилося 60 років, у неї виникло право на призначення їй пенсії за віком, у зв`язку з чим, вона подала заяву про призначення пенсії до Пенсійного фонду України. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області їй було відмовлено, оскільки до її страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно із записами трудової книжки [NUMBER] від 25.03.1985, з причини того, що дата народження зазначена у вказаній трудовій книжці не співпадає з датою її народження, зазначеної у паспорті громадянина України, а саме, у трудовій книжці на титульній сторінці зазначена помилкова дата народження [INFO] , замість вірної дати її народження - [INFO] . Невірні записи у вказаному документі не дають можливості визначити факт належності трудової книжки саме заявникові та для реалізації права на пенсійне забезпечення потребується вирішення цього питання в судовому порядку. Провадження у справі відкрито 15.12.2025. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Належно повідомлений представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Відзив не поданий. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Попаснянським РВ УМВС України в Луганській області 30.11.2010, заявником по справі є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.11.1965 прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.08.1989, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У трудовій книжці серії [NUMBER] від 25.03.1985 на першому аркуші, який заповнений 25.03.1985 зазначено дату народження [PERSON] [INFO] , на 41 аркуші, дата заповнення якого [INFO] , зазначено дату народження [PERSON] [INFO] . Відповідно до копії рішення про відмову у призначені пенсії від 05.11.2025 № 47050034108 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, так як за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно із записами трудової книжки [NUMBER] від 25.03.1985, оскільки дата народження власниці не відповідає паспортним даним. Періоди роботи частково внесено згідно відомостей, що містяться в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків. Тобто, у трудовій книжці місяць народження заявника зазначено невірно і не збігається з паспортними даними. Невірні записи у вказаному документі не дають можливості визначити факт його належності саме заявникові та реалізувати її право на пенсійне забезпечення. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637 - за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Дата народження заявника, [PERSON] , саме [INFO] , підтверджується копією паспорта громадянина України, трудовою книжкою, виданою 29.12.2018, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, що свідчить про описку, яка була зроблена службовою особою при заповненні трудової книжки. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме, від його встановлення залежить призначення пенсії заявнику за віком, окрім того, іншого порядку встановлення юридичного факту немає. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючих документів, що передбачено ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Суд вважає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., покладаються на заявника і поверненню не підлягають.

Outcome: approved