Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

30.06.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 у загальному розмірі 18 491,40 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5200 грн та заборгованості за нарахованими процентами у сумі 13 291,40 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 13.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 955679896 на суму 5200 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4Q66P. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти в розмірі 5200 грн 13.06.2021 на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, в тому числі й щодо продовження терміну дії договору факторингу. На виконання вказаного договору факторингу підписанням реєстру прав вимоги № 147 від 17.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, зокрема до відповідача. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ» ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання вказаного договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги, з-поміж іншого, до відповідача. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Ейс» право грошової вимоги, зокрема до відповідача. Представник позивача зазначає у позовній заяві, що загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором на момент подання позовної заяви становить 18 491,40 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5200 грн та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом у сумі 13 291,40 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Також представником позивача разом із позовною заявою подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив витребувати у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо того, чи емітувалась на ім`я відповідача [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] ; інформацію про факт зарахування коштів на вказаний картковий рахунок, у період з 13.06.2021 по 18.06.2021 у сумі 5200 грн; інформацію щодо того, чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком, а також надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, доручення), що підтвердять інформацію зарахування коштів на вказаний картковий рахунок у зазначений період. Ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо того, чи емітувалась на ім`я відповідача [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] ; інформацію про факт зарахування коштів на вказаний картковий рахунок, у період з 13.06.2021 по 18.06.2021 у сумі 5200 грн; інформацію щодо того, чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком, а також надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, доручення), що підтвердять інформацію зарахування коштів на вказаний картковий рахунок у зазначений період, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 15.07.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази. 15.08.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мушка Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» компанія здійснювала нарахування відсотків за користування кредитом у період з 13.06.2021 року по 17.08.2021 року (що становить 65 днів). Жодних підтверджуючих дій [PERSON] , які були б передбачені п. 1.8. договору, а саме: здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів з метою продовження строку дії договору позивачем надано не було. Згідно з розрахунком заборгованості позивачем за дисконтний період було сплачено 5 грн 16.07.2021 року. Отже нарахування відсотків понад строк дії договору, а саме після 13.07.2021 року є незаконним та порушує чинне законодавства та судову практику. Позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. В межах строку дії Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було нараховано 2 589,60 грн. Також представник відповідача звертає увагу на те, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги не доведені. Крім того представник відповідача вказує на те, що номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16-значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно з матеріалами справи є невизначеними. У той же час наявної у кредитора інформації щодо карткового рахунку позичальника свого часу було достатньо для виникнення спірних правовідносин та здійснення відповідних платіжних операцій з переказу кредиту, докази про що вже мають існувати у кредитора відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги». Також представник відповідача зазначає, що розмір нарахованої суми заборгованості за звичайними відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Крім того представник відповідача вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн є завищеними, оскільки ця справа не становить значного публічного інтересу, не є складною та не розглядається протягом значного періоду часу. 21.08.2025 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» Полякова О.В. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Так, представник позивача у додаткових поясненнях зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 5200,00 грн на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 513264502-76d4-402b-813a-338ec45eb5d8 від 13.06.2021 з відміткою товариства. Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів Відповідачеві. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. Отже не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Товариство в межах виконання умов укладеного договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого їх зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами договору. Оскільки видача кредиту підтверджена належними доказами суд має правові підстави задовольнити позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості. Таким чином, позивачем доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами кредитного договору, а також розмір існуючої заборгованості за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову. Кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. В наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості відповідачем. Кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. Крім того представник позивача зазначив, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. 21.08.2025 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У додаткових поясненнях представник відповідача вказує, що ТОВ «ФК «Ейс» не доведено порушення його прав з боку відповідача та наявність у останнього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №955679896, який був укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Таліон Плюс», відступлено права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Онлайн фінанс». В іншому доводи представника відповідача, викладені ним у додаткових поясненнях, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. 26.08.2025 до суду від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що з урахуванням визначених строків дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а з 28.11.2018 по 31.12.2024. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги (п. 1.2.). Тобто договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до відповідача. Наданий витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із відповідачем, підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 16.03.2021, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, що не суперечить закону. Отже відповідач зробив помилковий висновок щодо предмету договору факторингу, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 955679896 від 13.06.2021, який, на його думку, на момент укладення договору факторингу не існував. Однак варто зазначити, що сутність договору факторингу № 28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір № 955679896 від 13.06.2021 року укладений 17.08.2021, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Зазначений реєстр прав вимог містить індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує представник відповідача. Договір факторингу № 05/0820 - 01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 05.08.2020 - 30.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу - до 30.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 491,40 грн. Також представник позивача звертає увагу суду на те, що представник відповідача посилається на практику Верховного Суду, яка не містить суттєвої аналогії в правових підставах, фактичних обставинах або правовому регулюванні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 13.06.2021 шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 955679896 від 13.06.2021, в якому викладено інформацію, яка надається споживачу до укладення кредитного договору. Відповідно до умов вказаного паспорту споживчого кредиту: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту може становити від 100 до 22 000 грн; строк кредитування - від 1 до 30 днів з можливістю продовження строку; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7), шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайті або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3 днів; дисконтна процентна ставка може становити від 3,65 % до 620,50 % річних; індивідуальна процентна ставка може становити від 310,25 до 620,50 % річних; базова процентна ставка становить 620,50 %; тип процентної ставки - фіксована; реальна річна процентна ставка становить 649 % річних. 13.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 955679896 (далі - договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1. договору). Відповідно до п. 1.2. договору сума кредитного ліміту, вказана у п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Згідно з п. п. 1.3., 1.5., 1.6., 1.7. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5200 грн одразу після укладення договору. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту, отриманих протягом всього строку дії договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період). Пунктом 1.9. договору встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються у наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 605,90 процентів річних, що становить 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1. договору); у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.3. договору). Відповідно до п. п. 1.12.1., 1.12.2. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 4.2. договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в. п. 1.2. договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п. 1.3. та п. 1.7. договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Вказаний кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом накладення одноразового ідентифікатора MNV4Q66P, що відображено у кредитному договорі та також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.08.2023, наданої представником позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який відповідач використав для підписання кредитного договору, додатку для нього, а також для підписання паспорту споживчого кредиту. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Згідно з копією платіжного доручення № 13264502-76d4-402b-813a-338ec45eb5d8 від 13.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомогу» перерахувало на рахунок № [NUMBER] у сумі 5200 грн. Отримувач: [PERSON], призначення платежу: переказ коштів згідно з договором № 955679896 від 13.06.2021Ю [PERSON] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Як вбачається з листа операційного директора АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-7634 від 15.07.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано картку № [NUMBER] . У період з 13.06.2021 по 18.06.2021 на картковий рахунок № [NUMBER] надійшло зарахування коштів у сумі 5200 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Рахунок за карткою № [NUMBER] , що належить [PERSON] - [NUMBER] . Також представником АТ «Універсал Банк» надано суду виписку від 11.07.2025 з руху коштів по картці № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , належного [PERSON] , за період з 13.06.2021 по 18.06.2021, відповідно до якої 13.06.2021 на вказаний рахунок було зараховано грошові кошти у сумі 5200 грн. З огляду на вказане суд доходить висновку, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір, в якому узгоджено усі обов`язкові умови, а також підтверджено факт перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому розмірі на рахунок, належний відповідачу, відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 17.08.2021 у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 у загальному розмірі 12 033 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованість за нарахованими процентами у сумі 6833 грн. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) уклали між собою договір факторингу № 28/1118-01 (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. договору факторингу). Відповідно до п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Пунктом 8.1. договору факторингу передбачено, що цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками ( з наявності її у сторони). Відповідно до п. п. 8.2., 8.4. договору факторингу строк цього договору починає свій перебіг в момент, визначений у п. 8.1. договору та закінчується 28 листопада 2019 року. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. 28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2. договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якої, сторони, зокрема визначили датою закінчення строку дії договору факторингу 31.12.2021. 31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Згідно з копією витягу з реєстру прав вимоги № 147 від 17.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 відступає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021. Розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором станом на момент передачі прав вимоги становить 12 033 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованість по процентам у сумі 6833 грн. Відповідно до копії акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 147 від 17.08.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, підписаного представниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» сторони підтвердили, що станом на 31.12.2021 фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимог за реєстром прав вимоги № 147 від 17.08.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним директором ТОВ «Таліон Плюс», станом на 31.07.2023 у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 у загальному розмірі 18 491,40 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованість за нарахованими процентами у сумі 13 291,40 грн. Нарахування процентів за користування кредитним коштами ТОВ «Таліон Плюс» здійснювалося у період з 18.08.2021 по 10.10.2021 включно. 05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. договору факторингу). Пунктом 4.1. договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з п. п. 8.1., 8.2. договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набирають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 03.08.2021 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до умов якої сторони, зокрема домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно. 30.12.2022 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, згідно з умовами якої сторони, зокрема домовилися продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 права вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021. Розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором на момент переходу права вимоги становить 18491,40 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованість по процентам у сумі 13 291,40 грн. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включно суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору факторингу). Пунктом 1.2. договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з копією витягу з реєстру боржників від 29.05.2025 до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги заборгованостей, зокрема до боржника [PERSON] за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021. Розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором станом на момент переходу права вимоги становить 18 491,40 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованість по процентам у сумі 13 291,40 грн. Відповідно до копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.05.2025 за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, підписаного представниками ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 7277, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 18 491,40 грн та складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5200 грн, заборгованості відсотками у сумі 13 291,40 грн. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що представником позивача доведено перехід права грошової вимоги за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача ТОВ «ФК «Ейс». Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 5200 грн в рамках кредитного договору № 955679896 від 13.06.2021 належним чином підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, оцінку яким судом викладено вище. Водночас відомостей на підтвердження того, що відповідачем сплачено заборгованість за наданим кредитом матеріали справи не містять та відповідачем не надано, з огляду на що суд доходить висновку, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021, яка становить 5200 грн. Стосовно позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Як вже було встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору № 955679896 від 13.06.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто з урахуванням дати укладення договору та видачі кредитних коштів, строк кредитування мав сплинути 12.07.2021. Водночас умовами кредитного договору передбачено можливість пролонгації та автопролонгації строку кредитування. Так, відповідно до п. п. 1.12.1., 1.12.2. кредитного договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Отже, з урахуванням того, що відповідачем станом на 12.07.2021 заборгованість за кредитним договором не була погашена, строк дії договору, з урахуванням п. п. 1.12.1., 1.12.2. договору, було продовжено у порядку автопролонгації, ще на 90 днів, тобто до 10.10.2021. Згідно з розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нараховувалася до 10.10.2021 включно, тобто в межах строку дії кредитного договору, з урахуванням автопролонгації, передбаченої умовами кредитного договору. Твердження представника відповідача на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] вчинила дії, передбачені п. 1.8. кредитного договору, а саме: здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів з метою продовження строку дії договору не спростовують факт пролонгації договору на 90 днів у порядку автопролонгації, оскільки пунктом 1.8 кредитного договору врегульовано порядок продовження саме дисконтного періоду кредитування, при якому проценти за користування кредитними коштами нараховуються за дисконтною процентною ставкою. Як в паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем, так і в самому кредитному договорі прямо передбачено можливість автопролонгації строку кредитування без укладання додаткових угод між позикодавцем та позичальником. Також умовами кредитного договору передбачено застосування відповідної процентної ставки за користування кредитними коштами після автопролонгації строку дії кредитного договору. Нерелевантними є посилання представника відповідача на правовий висновок, викладений Верховною Палатою Верховного Суду у справі № 911/2269/22, оскільки у вказаній справі суд дійшов висновку про можливість суду обмеження розміру санкцій саме за неналежне виконання умов договору, тобто розміру неустойки, штрафу, процентів річних за час затримки розрахунку, відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки представником позивача не пред`явлено вимоги щодо стягнення з відповідача таких платежів, а відсотки первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», нараховувалися за період правомірного користування кредитом за відсотковою ставкою, узгодженою сторонами. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме: у сумі 13 291,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Ейс» (клієнт) в особі директора Полякова О.В. та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (адвокатське бюро, адвокат) в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І., укладено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (далі - договір про надання правничої допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору). Відповідно до п. п. 3.1., 3.3., 3.4. договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. У додатку № 1 «Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025», підписаного сторонами, встановлено перелік послуг, що може надаватися адвокатським бюро, а також вартість надання таких послуг. Згідно з копією додаткової угоди № 25770530525 до договору про надання правничої допомоги № № 29/05/25-01 від 29.05.2025, укладеної між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021. З копії акту приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2025, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, підписаного директором ТОВ «ФК «Ейс» та керуючим адвокатського бюро «Тараненко та партнери», адвокатським об`єднанням надано ТОВ «ФК «Ейс» правові та юридичні послуги загальною вартістю 7000 грн, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 955679896 від 13.06.2021 вартістю 5000 грн, вивчення матеріалів справи вартістю 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором вартістю 500 грн, підготовка та подача клопотання щодо тримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором вартістю 500 грн. З огляду на вказане, беручи до уваги рівень складності цієї справи, яка є типовою у своїй категорії, ціну позову, обсяг виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи та змісту заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 5000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved