Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Адвокат Павлюк І.А. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Дубенського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками будівлі меблевого цеху, будівлі складського цеху, будівлі заводоуправління по [ADDRESS] в ідеальних частках: 80/100 будівель - [PERSON] , 15/100 - [PERSON] , 5/100 будівель - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель. Позивач дізнався, що в Державному реєстрі речових прав міститься запис про арешт вказаного вище нерухомого майна від 06.02.2019. З Інформаційної довідки від 25.06.2025, наданої ВДВС, вбачається, що на сьогодні матеріали виконавчого провадження знищено, однак державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не було скасовано арешт мйна. Наявність арешту майна перешкоджає позивачу реалізувати право власника, яке полягає у придбанні, володінні та розпорядження майном, тому змушений звернутися з заявою до суду. Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.08.2025 підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду. 03.10.2025 винесено ухвалу про витребування доказів у справі, які надійшли на адресу суду 23.10.2025. Головуючий суддя перебував у плановій відпустці з 18.12.2025 по 02.01.2026 включно. Сторони в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Представник позивача адвокат Павлюк І.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просить позов задовольнити. Від представника Дубенського ВДВС надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Від представника третьої особи [PERSON] - адвоката Новака М.В надійшли пояснення, згідно яких позов визнають повністю та просить задовольнити, усі судові засідання проводити за відсутності третьої особи та його представника. Від третьої особи [PERSON] будь-яких пояснень та заяв до суду не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 08.01.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками будівлі меблевого цеху, будівлі складського цеху, будівлі заводоуправління по [ADDRESS] в ідеальних частках : 80/100 будівель - [PERSON] , 15/100 - [PERSON] , 5/100 будівель [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, нежитлових будівель, серія та номер: 1969, виданий 01.06.2009, видавник: приватний нотаріус Бадаліс Ж.П. (а.с.4-6). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.08.2025 встановлено, що на нерухоме майно - комплекс, що складається з будівель меблевого цеху, складального цеху, заводоуправління, за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді арешту майна, підстава обтяження: акт опису та арешту майна, АА№334171, 22.01.2009, Дубно ДВС, як на власність [PERSON] (а.с.6). Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 25.06.2025, у відділі наявна інформація про накладення 06.02.2009 арешту на нерухоме майно - будівля меблевого цеху, будівля складального цеху, будівля заводоуправління за адресою: [ADDRESS] . Підставою для накладення арешту зазначено акт опису та арешту майна, АА334173 від 22.01.2009, виданий Дубно ДВС. Надати будь-яку інформацію, в тому числі копії матеріалів виконавчого провадження є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень складає три роки, відтак паперові носії після трирічного строку зберігання знищені (а.с.8). Судом встановлено, що 21.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №№04/46/МКЛ/2007-840 та задля забезпечення виконання зобов`язання укладено Договір Іпотеки (до Договору кредитної лінії №04/46/МКЛ/2007-840) від 21.12.2007, предметом якого визначено наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі конюшні та складів, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Даний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Коником Б.М. та зареєстрований у реєстрі за №4675 (а.с.119-121) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №451313625, іпотека на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, а саме: будівля меблевого цеху, будівля складального цеху, будівля заводоуправління, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] припинена на підставі документу, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, а саме: повідомлення, серія та номер 1914/08, виданого 06.11.2025, видавник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ліквідація. Відомості про припинення іпотеки внесено до реєстру 10.11.2025 приватним нотаріусом Розсоха С.С., Київського міського нотаріального округу, індексний номер рішення: 81767646 (а.с.80). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Архівну заборону на відчуження майна, що на сьогодні належить [PERSON] (розмір його частки 5/100) було зареєстровано і накладено згідно опису та арешту майна АА334171 06.02.2009, як на власність іншої особи. Зважаючи, що будь-які виконавчі провадження в Дубенському ДВС, де боржником би був [PERSON] - відсутні, а виконавче провадження, яке відкрите у 2009 році станом на сьогодні завершено, копії матеріалів виконавчого провадження, що слугували підставою для накладення арешту майна знищені, адже термін їх зберігання закінчився, підстава арешту вказаного вище майна взагалі невідома ні позивачу, ні суду. Окрім того, з матеріалів справи вбачається що іпотека на нерухоме майно, що було предметом іпотеки та на яке накладено архівну заборону на відчуження, припинена, на підставі повідомлення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, а тому підстав для подальшого існування заборони на майно позивача немає. Суд приходить до висновку, що наявність обтяження на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Причому з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, наявність доказів, щодо факту виконання умов зобов`язання, припинення існування обтяження на майно позивача не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Суд бере до уваги, що скасування заборони на майно не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача та третіх осіб, а також те, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд приходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За таких обставин,

Outcome: approved