Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник позивача - адвокат Сиводід Оксана Петрівна, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1150835 від 24.11.2025 та в інтересах [PERSON] , 24.11.2025, в системі «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 19.05.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №675. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовується тим, що спільне життя не склалось, подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо, оскільки мають різні погляди на життя та розбіжності в інтересах. Позивачка вважає, що подальше подружнє життя та збереження сім`ї суперечить як інтересам сторін, так і їх неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Також представник позивача просить стягнути сплачену суму судового збору на користь [PERSON] з державного бюджету, оскільки відповідач є особою з інвалідністю 2 групи. 27.11.2025 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвала про відкриття провадження отримана учасниками судового процесу у справі. (а.с.22, 27, 28) Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимогипідлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Як установлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 19 травня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №675, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії « [NUMBER] . (а.с.26) Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітній син: [PERSON] , [INFO] . (а.с.13) Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, з урахуванням чого, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Щодо стягнення судового збору на користь [PERSON] з державного бюджету, суд уважає за необхідне зазначити наступне. До позовної заяви [PERSON] долучила копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 27.06.2013 на ім`я [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, 2 група загальне захворювання. (а.с.9) Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-УІ є спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, в порядку ст.141 ЦПК на відповідача як, особу з інвалідністю другої групи не можуть бути покладені витрати по сплаті судового збору у даній справі, відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір». В той же час, позивач не звільнена від сплати судового збору, а отже підстави для його стягнення на користь [PERSON] з державного бюджету відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved