Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором №336687-КС-002 від 27.11.2021 у розмірі 25553,13 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15087,80 грн., суми прострочених платежів за комісією у розмірі 465,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 27.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №336687-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором, що зумовило звернення до суду. Ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Темірова Ч.М. від 09.09.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом. Розгляд цивільної справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено, та витребувано від Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Відповідач через свого представника [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 5840,00 грн, з урахуванням здійсненої оплати боргу в розмірі 4160,00 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених платежів по процентах в розмірі 15087,80 грн, та прострочених платежів за комісією у розмірі 465,33 грн. Свої доводи представник мотивував тим, що відповідач не заперечує факт отримання грошових коштів, однак на час отримання грошових коштів і до теперішнього часу він є військовослужбовцем. Представник позивача скерувала через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому заперечувала, щодо належного підтвердження статусу відповідача, як діючого військовослужбовця, вважала посвідчення УБД недостатнім доказом, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] в свою чергу направив в системі «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив, в якому з аргументами представника позивача не погоджувався, стверджував, що відповідач на час укладення кредитного договору був діючим військовослужбовцем, та відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, тому просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 15087,80 грн, та комісії у розмірі 465,33 грн, враховуючи частково сплачену заборгованість у розмірі 4160,00 грн, погоджувався до стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 5840,00 грн. Представник позивача 06.11.2025 скерувало до суду додаткові пояснення, в яких наводила позиції судів різних інстанцій в категорії справ про стягнення заборгованості, просила врахувати вказане під час ухвалення судового рішення. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд дійшов до такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №336687-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 27.11.2021 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №336687-КС-002 про надання кредиту. 27.11.2021 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №336687-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7451, на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий було введено/відправлено. Таким чином, 27.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір №336687-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, 27.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №336687-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на засадах строковості (24 тижні), поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,077процентів за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту складає 1500,00 грн. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. Проте, відповідач до теперішнього часу свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість за Договором №336687-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 25553,13грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15087,80 грн., суми прострочених платежів за комісією у розмірі 465,33 грн. Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк», наданої на ухвалу суду від 09.09.2025, якою витребувалась інформація, на ім`я [PERSON] , Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 27.11.2021 по 14.05.2022. Із долучених представником відповідача документів, а саме: довідки виданої ВЧ № [NUMBER] за №1311 від 01.10.2025, судом встановлено, що [PERSON] , проходить службу у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 20.05.2004 по день видачі довідки, 01.110.2025; копією посвідчення [NUMBER] підтверджується факт надання [PERSON] статусу учасника бойових дій 04.05.2023. Мотиви та застосовані норми права. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За установленими судом у цій справі обставинами договір № 336687-КС-002 про надання кредиту від 27.11.2021 між сторонами укладено в електронному вигляді, з застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Глух М.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому фактично визнав, що уклав з ТОВ «Бізнес позика» договір № 336687-КС-002 про надання кредиту 27.11.2021. Таким чином сторонами не оспорюється факт підписання кредитного договору № 336687-КС-002 від 27.11.2021 в електронній формі, та погоджено основні умови кредитним зобов`язань. Крім того, відповідач зазначив, що здійснив частково оплату в рахунок погашення заборгованості в розмірі 4160,00 грн. Представник позивача підтвердив, що отримані кошти були направленні на погашення заборгованості, а саме: комісії та відсотків за користування кредитними коштами. Отже установивши, що [PERSON] 27.11.2021 підписавши за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір позики, отримав на зазначений ним картковий рахунок кредитні кошти, але своєчасно в повному обсязі не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором № 336687-КС-002 про надання кредиту, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 5840,00 грн, з урахуванням суми 4160,00 грн., яку відповідач сплатив позивачу в межах виконання умов цього договору. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками по кредитному договору № 336687-КС-002 від 27.11.2021 в сумі 15087,80 грн та комісії 465,33 грн, враховуючи заперечення відповідача з посиланням на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вирішуючи питання, щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Як встановлено із матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 20.05.2004 проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] , сумнівів у достовірності відомостей, зазначених уповноваженою особою у довідці № 1311 від 01.10.2025 у суду не викликають. Крім того відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] з 04.05.2023 року має статус «учасник бойових дій». Таким чином на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у період дії кредитних зобов`язань по договору № 336687-КС-002 від 27.11.2021. За наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Отже вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за відсотками по договору № 336687-КС-002 про надання кредиту в сумі 15087,80 грн не підлягає задоволенню. Проте, вимога позивача про стягнення з відповідача комісії визначеної п.1 договору № 336687-КС-002 від 27.11.2021 суд вважає обґрунтована, враховуючи що відповідач в повній мірі ознайомився з умовами кредитного договору під час його підписання, та зобов`язався їх виконувати. Комісія встановлена в договорі у розмірі 1500,00 грн, сплачується в порядку зазначеному в графіку платежів, та в розумінні п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є штрафними санкціями чи пенею за невиконання зобов`язань. Таким чином, суд здійснив оцінку наданих розрахунків заборгованості, врахував, що оплата відповідача заборгованості має бути скерована на погашення тіла кредиту, тому з відповідача на користь позивача має бути стягнена сума комісії у розмірі 1500,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками за договором № 336687-КС-002 про надання кредиту від 27.11.2021 в сумі 15087,80 грн. потрібно відмовити, з урахуванням вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» потрібно задовольнити частково, та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором № 336687-КС-002 про надання кредиту від 27.11.2021 у загальному розмірі 7340,00 грн. Щодо вирішення питання про судові витрати. Згідно з платіжної інструкції №11274 від 14.08.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 695,71 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial