Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач або ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-10071606 на суму 7200,00 грн. в електронній формі з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору, на умовах строковості із сплатою процентів за користування кредитом. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконав, але останньою кредит не погашається. У зв`язку з порушенням умов договору у відповідача виникла заборгованість в розмірі 19788,00 грн., з яких: 7200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9588,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). Також зазначає, що 14.05.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № № 00-10071606 від 16.11.2024. Відповідно до реєстру боржників б/н від 14.05.2025 до договору факторингу та Акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 19788,00 грн., з яких: 7200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9588,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 16788,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. 04.11.2025 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 65-66). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 04.11.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с.67). 18.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вона зазначила, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, оскільки факт перерахування коштів їй не підтверджений, договір нею не був оформлений, відсутній факт укладення договору та отримання коштів, будь-які відсотки (9588,00 грн.) є незаконними та не підлягають стягненню. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню у повному обсязі. Зазначає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. є завищеним, не підтверджений належними доказами та не відповідає реальній складності справи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а у разі часткового задоволення позову - зменшити суму судового збору на 50%, виключити з розрахунку відсотки, а також зменшити витрати на адвоката до 2000,00 грн. 20.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідачу до моменту підписання договору надається можливість вивчити умови договору шляхом ознайомлення з умовами оферти, включаючи усі його суттєві умови, паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою. Зазначає, що відповідач здійснила певну сукупність дії, спрямованих на отримання кредиту, тобто вона самостійно визначила необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір вступити з фінансовою установою в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Кредитор, перед тим як погоджувати заявку на кредитування, провів процедуру перевірки наданих позичальником особистих персональних даних, що ідентифікують таку особу, та іншої поданої нею та додатково зібраної товариством інформації з метою підтвердження (чи спростування) їх дійсності, чинності, правильності, точності та достатності для здійснення електронних операцій, а також формування висновків, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення чи відмови в укладенні правочину з таким заявником. Оскільки відповідач пройшла верифікацію, погоджено здійснення укладення кредитного договору. Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідач, через особистий кабінет, на веб-сайті кредитора подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого кредитор надіслав відповідачу, за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який остання використала для підтвердження підписання договору. Вказує на те, що між первісним кредитором і відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Вважає, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після підписання договору, 16.11.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів згідно договору безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПрофітГід» на платіжну картку № [NUMBER] . Наголошує, що позивачем і адвокатом погоджено витрати за надання юридичної допомоги саме в сумі 7000,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 16788,00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Відповідачем заперечення на відповідь на відзив не подано. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 16.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-10071606 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 57609, який було направлено 16.11.2024 о 22:58:57 год. на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 23-27). Відповідно до п.п.1.2,1.3,1.5,1.6 кредитного договору № 00-10071606, ТОВ «Макс Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити комісію в розмірі 20 відсотків від суми кредиту, яка нараховується одноразово та складає 1200,00 грн., а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарній днів, дата повернення кредиту визначена 11.11.2025 року. Стандартна процентна ставка складає 0,94%, та знижена процентна ставка 0,66%. Орієнтовна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою складає 27504,00 грн. п.1.9 договору), за зниженою процентною ставкою складає 27252,00 грн. (п.1.9.1 договору). При цьому, суд зазначає, що кредитний договір містить інформацію про узгодження сторонами реквізитів банківського рахунку, на який первісний кредитор мав перерахувати кошти - [NUMBER] (п.2.10 договору). 16.11.2024 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-17). Сторонами також погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком № 1 до кредитного договору № 00-10071606 від 16.11.2024, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 57609 (а.с. 28). Згідно довідки про ідентифікацію, наданою ТОВ «Макс Кредит», [PERSON] 16.11.2024 о 22:58:57 на номер телефону [NUMBER] для підписання кредитного договору було направлено одноразовий ідентифікатор 57609 (а.с. 15). З інформації ТОВ «Макс Кредит» вбачається, що через ТОВ «ПрофітГід» відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] були перераховані кошти в сумі 6000,00 грн. за кредитним договором № 00-10071606 від 16.11.2024 (а.с. 11-12). Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-714 від 28.07.2023 та підставі платіжних інструкцій (замовлень) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено успішні перекази грошових коштів на рахунки отримувачів, у тому числі і відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 6000,00 грн. за кредитним договором № 00-10071606 від 16.11.2024 (а.с. 13-14). Із наданої АТ «Універсал Банк» інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] від 28.11.2025, 16.11.2024 зарахована сума 6000,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 14.05.2025 становить 16788,00 грн. (а.с. 40-41). Судом також встановлено, що 14.05.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10071606 від 16.11.2024 (а.с. 46-48, 49-52). Відповідно до Реєстру Боржників за договором факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал від 14.05.2025 від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16788,00 грн.(а.с. 44-45). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено статей 549, 611 Цивільного кодексу України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 2 ст. 625 КК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-10071606 від 16.11.2024 у розмірі 16788,00 грн. Щодо твердження відповідача, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації [PERSON] при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», не надано жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу грошових коштів на рахунок відповідача, а також виписки про рух коштів по конкретному банківському рахунку, суд не приймає до уваги, оскільки факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем, повністю підтверджуються матеріалами справи. Крім того, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку позивачем здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані позивачем чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, матеріали справи не містять. Звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою, щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, матеріали справи також не містять. Відповідач не оскаржувала правомірність укладеного договору у судовому порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Адвокатом Соломко О.В., який є здійснює адвокатську діяльність у адвокатському бюро «Соломко та Партнери» здійснювалося представництво ТОВ «Юніт Капітал» за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; Додаткової угоди № 25770874428 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, позивач поніс 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с.37-38, 36-38,35). Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідач на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved