Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

09.10.2024р. представник АТ А-БАНК звернувся до суду з позовом про стягнення з гр. [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н 05.04.2023р. в розмірі 39902,08грн. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 3028грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не з`явився, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05.04.2023р. [PERSON] приєднався до умов та правил банківських послуг банку "А-Банк" (далі - Банк) для відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети - заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Банку відповідачу було надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на його банківській рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом - строком на 240 місяців, та ним отримано платіжну картку( а.с.10). Згідно довідки АТ «А-Банк» вперше відповідачу кредитний ліміт був встановлений 12.06.2023р. в розмірі 25000грн., потім був збільшений 11.09.2023р. -до 35000грн.,(а.с.25). За твердженнями представника позивача, підписавши заяву, відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку та йому доведені всі основні умови кредитування за програмою «Кредитна картка»(а.с.10-12). Так, відповідно до ч.3 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони у відповідній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Одночасно з Анкетою-Заявою також за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка АТБ», в якому чітко зазначені умові кредитування, строки, відсоткова ставка та інше. В разі підпису паспорта за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, - він є аналогом власноручного підпису. Номер телефону, на який направлявся електронний ідентифікатор, особисто зазначено відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Банку, яку він підписав власноруч. Представник позивача звернув увагу в позові на судову практику - Поставу Верховного Суду від 02.12.2020р. у справі №284/157/20. Пред`являючи вимоги до відповідачки про погашення кредиту, представник позивача просить, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, - заборгованість за відсотками на "поточну" і "прострочену" заборгованість за користування кредитними коштами Матеріали справи містять підтвердження, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідачка була ознайомлена, зрозумів їх і погодивсяз ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, яка до того ж містить розмір бажаного кредитного ліміту та строк, на який надано кредит і відсоткову ставку. Ст.526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з розрахунком заборгованості, доданого представником позивача до позовної заяви, на твердження позивача, відповідач зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.09.2024 рік за гр. [PERSON] є заборгованість в розмірі 39902,08грн., з яких: 34010.19грн. - заборгованість за кредитом, 5891,89грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Отже, у порушення умов вищезазначеного кредитного Договору відповідач, на твердження позову, платежі належним чином здійснювати припинила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку відповідачка не погасила повністю. Таким чином, враховуючи, що, на твердження представника позивача, відповідачкою не повернуті фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку, а також беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої в разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, - кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, яке подано відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи має безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази; та розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Відповідач не надав суду доказів щодо виконання ним умов договору в повному обсязі повернення кредитних коштів, а також не надав будь-яких пояснень щодо виконання своїх зобов`язань перед позивачем, та пояснень щодо предмету і підстав позову, також не заявив клопотання щодо застосування стосовно його заборгованості перед позивачем строку позовної чи спеціальної давності. Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України регламентується недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання; відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору, зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1ст.1054 ЦК України), а відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Так, суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивної цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Вимогами ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. А згідно ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України закріплено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановленні договором. За викладених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах та доказах, визначених діючим законодавством. Статтями 77 - 80 ЦПК України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію стосовно предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.95 ЦПК України визначено, що, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Як вбачається з наданих позивачем і досліджених судом доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, заборгованість не погашена. Тому, оскільки відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ "А-Банк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.04.2023року у примусовому порядку - в розмірі 39902,08 грн. Відповідно до ч1.ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved