Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 340679-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який було підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Цього ж дня, позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти вищевказаний договір про надання кредиту, а остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. Зі своєї сторони позивач направив [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5764, на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 12 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір. Згідно умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн. з фіксованою процентною ставкою, яка становить 1,0839892 процентів за кожен день користування кредитом. Товариство свої договірні зобов`язання виконала в повному обсязі, перерахувавши на банківську картку відповідачу 8000 грн. [PERSON] свої договірні зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 вересня 2025 року дорівнює 23855,68 грн., та складається з 8000 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 14655,68 грн. - суми прострочених платежів по процентах та 1200 грн. - суми прострочених платежів за комісією. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості в загальному розмірі 23855,68 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутність представника товариства, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації копію рішення суду для відома. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 340679-КС-001 про надання кредиту. Цього ж дня, 12 лютого 2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] пропозицію (оферту), яку остання прийняла. Відповідно до п. 1 договору товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 8000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,0839892 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Договір було укладено в електронній формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі 8000 грн., перерахувавши їх на банківську картку позичальника. Натомість, відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком у [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 04 вересня 2025 року дорівнює 23855,68 грн. та складається з: 8000 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 14655,68 грн. - суми прострочених платежів по процентах та 1200 грн. - суми прострочених платежів за комісією. Вказаний розрахунок суд вважає правильним, оскільки протилежне відповідачем не доведено. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього Кодексу, а саме положення про позику. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на момент розгляду даної справи, відповідачем не надано належні, допустимі, достовірні докази у розумінні ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України щодо належного виконання зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та процентів за користування кредитом. Аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved