Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача 09.10.2025 до Богуславського районного суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" ( 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. № 30) із позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.10.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2037891846 та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 14.03.2025 між АТ «ОТП БАНК» та "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 14/03/25, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП БАНК» передає (відступає) ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату, а ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" приймає належні АТ «ОТП БАНК» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 14.03.2025 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2037891846 в сумі 8 610,17 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; 1 618,68 грн. загальна сума боргу по комісії. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 14.03.2025 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн. загальна сума по відсотках. Відповідачка зобов`язання за договорами не виконала, що стало підставою звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 2037891846 в сумі 8 610,17 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; 1 618,68 грн. загальна сума боргу по комісії; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору №2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн. загальна сума по відсотках та стягнути судові витрати. 2. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.10.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.54). 10.10.2025 суддя у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернулася до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] (а.с.55). 24.10.2025 до суду надійшла відповідь на запит за № 23-23/4038/2025 від 21.10.2025, з якої вбачається, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). Ухвалою судді від 29.10.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 27 листопада 2025 року о 11 год. 00 хв. (а.с. 58-59). Розгляд справи, призначений на 27 листопада 2025 року о 11 год. 00 хв., було відкладено на 06 січня 2026 року о 15 год. 00 хв., у зв`язку з неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду, з метою його повторного виклику (а.с. 65). У судове засідання, призначене на 06.01.2026, представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 06.01.2026 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не подавала, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалою від 06 січня 2026 року постановив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, 29 жовтня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2037891846, зі змісту якого вбачається, що кредит надано на придбання товару у продавця ТОВ «Комфі Трейд» у розмірі 12 999,00 грн.; додаткові послуги Банку (СМС+Довідка) у розмірі 490, 00 грн., сторони погодили розмір кредиту в сумі 13 489, 00 грн., дата остаточного повернення кредиту 29.04.2023, суму першого внеску 1 000, 00 грн., процентну ставку за користування позикою 0,01 % річних (п.1.1. Договору). (а.с.6-9) 29.10.2021 [PERSON] підписала графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що є додатком №1 до кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що є додатком №1 до паспорту споживчого кредиту (а.с.10-11). Також, в матеріалах справи наявна анкета-заява №2226618045 від 29.10.2021 (а.с.12-13). Зі змістом вищевказаних документів відповідач ознайомилась, про що свідчить її особистий підпис від 29.10.2021. АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. З квитанції, специфікації до кредитного договору, рахунку-фактури №СФМАG-0001431276, та товарного чеку №000182670 00020, убачається що відповідачем в рамках кредитного договору придбано у ТОВ «Комфі Трейд» ноутбук 14-16 Asus X409FA-EK585 Silver (а.с.15-16). На виконання вимог кредитного договору в матеріалах справи наявні меморіальні ордери, в яких платником вказано [PERSON] , а саме: №45601355 від 29.10.2021 на суму 12 999,00 грн., отримувач ТОВ «Комфі Трейд», призначення платежу: видача кредиту за кредитним договором 29.10.2021 від 29.10.2021 (а.с.17); №45601358 від 29.10.2021 на суму 490,00 грн., отримувач АТ «ОТП БАНК», призначення платежу: видача доп. послуги СМС за кредитним договором № 2037891846 від 29.10.2021 (а.с.17- на звороті). Кредитний договір № 2037891846, який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , із умовами, визначеними у паспорті споживчого кредиту, який підписано позичальником. Внаслідок порушення зобов`язань відповідачка має заборгованість за кредитним договором № 2037891846 в сумі 8 610,17 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; 1 618,68 грн. загальна сума боргу по комісії; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн, що вбачається із розрахунків заборгованості (а.с.18, 22-29), та виписок по особовому рахунку (а.с.19-21,30-34) 14 березня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/03/25, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками.(а.с.35-36). Згідно п. 1.1. Договору факторингу AT «ОТП БАНК» (Первісний Кредитор) передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить AT «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість AT «ОТП БАНК») вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 14.03.2025 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2037891846 в сумі 8 610,17 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; 1 618,68 грн. загальна сума боргу по комісії (а.с.38). Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 14.03.2025 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн. загальна сума по відсотках (а.с.40). Згідно п.6.2.3.Договору факторингу Право Вимоги переходить до ТОВ «ФК«ЄАПБ» з моменту підписання Сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК«ЄАПБ» стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 6.2.4 Договору факторингу передбачено, що відступлення Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та AT «ОТП БАНК» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачкою зобов`язання за Договором не надано. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. На підставі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. З огляду на положення ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 5.Мотиви та висновки суду Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що відповідачкою не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування її доводів, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не спростовано обставини щодо факту укладення нею зі сторони позичальника кредитного договору, факту належності їй платіжної картки, номер якої вказано у договорі, та факту отримання нею в межах договору кредитних коштів від ТОВ «ОТП БАНК», що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, однак відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Оскільки [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №2037891846 від 29.10.2021 та картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846, суд дійшов висновку про її стягнення з відповідачки на користь позивача. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2037891846 від 29.10.2021 у розмірі 6 991,49 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн. загальна сума по відсотках. Щодо вимоги про стягнення комісії, за управління кредитом в розмірі 1 618,68 грн., суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України Про захист прав споживачів з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави стягнення з відповідачки на користь позивача комісії за управління кредитом у розмірі 1 618,68 грн. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості. Отже, судом установлено факт не виконання відповідачкою узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Враховуючи встановлений судом факт укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачкою грошових коштів та невиконання нею обов`язку щодо їх повернення у визначені договором строки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а саме: у частині стягнення заборгованість за кредитним договором № 2037891846 в сумі 6 991,49 грн., з яких: 6 989,33 грн. загальна сума боргу по тілу; 2,16 грн. загальна сума боргу по відсотках; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2037891846 в сумі 21 849,58 грн., з яких: 10 000, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 11 849,58 грн, що загалом становить 28 841, 07 грн. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. за подання позовної заяви. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 28 841 грн 07 коп., що становить 94,69 % від загального розміру заявлених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 867 грн 21 коп (3 028,00/100*94,69%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Що стосується витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів, суд зазначає, що представником позивача було наведено лише попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат у сумі 1 514,00 грн. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного понесення зазначених витрат, а також доказів на підтвердження їх розміру, у зв`язку з чим правові підстави для їх стягнення відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial