Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

01.08.2025 ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний Суд» звернулося до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 957889929 від 13.04.2021 у розмірі 122 926,21 грн, мотивуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням умов договору відповідачем. Суддя Менського районного суду Чернігівської області Волошина Н.В. ухвалою від 04.08.2025 передала справу за підсудністю Деснянському районному суду м. Чернігова. 25.08.2025 автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), справ розподілена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Суддя Супрун О.П. ухвалою від 28.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив засідання для розгляду по суті на 23.10.2025; витребував у АТ КБ «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] у період з 13.04.2021 по 18.04.2021 у сумі 22 000,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] за період з 13.04.2021 по 18.04.2021 у сумі 22 000,00 грн, витребував інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, витребував інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска картки позичальника); повного номера рахунку - маска Картки [NUMBER] , що належить [PERSON] . У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою - маска Картки [NUMBER], витребував номери телефонів, що знаходяться/знаходились у анкетних даних [PERSON] (Клієнта банку) за платіжною карткою - маска Картки [NUMBER] . 23.10.2025 судове засідання було відкладено на 07.01.2025, у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 07.01.2025 представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила справу слухати за її відсутності, дала згоду на заочний розгляд. Відповідач, який оповіщався про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, у судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 ЦПК України. За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 13.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] укладено Договір № 957889929, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 88-90). Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. Положеннями пункту 1.3 договору визначено, що сторони погодили, що встановлений у пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно з пунктом 1.4 договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку. Виключно на період строку, визначеного в пункті 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1 договору). За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 185,00 процентів річних, що становить 0,51 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (1.4.2 договору). Відповідно до пункту 1.4.3 договору у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому пунктом 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.3 цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду (пункт 1.5 договору). Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах пункту 1.7 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами пункту 1.7.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час (пункт 1.6 договору). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (пункти 1.7, 1.7.1, 1.7.2 договору). Згідно із пунктом 1.8 договору проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 договору, нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником. Пунктом 4.3 договору встановлено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розумінні визначеному в пункті 1.7.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Указаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «МNV2K8D9», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 13.04.2021 (а.с. 69,76) в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з копією платіжного доручення від 13.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів відповідачу в розмірі 22 000,00 грн відповідно до Договору № 957889929 від 13.04.2021 для зарахування на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 66). Факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 22 000,00 грн підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 08.09.2025 № 20.1.0.0.0/7-250901/58107-БТ на запит суду та випискою за договором № б/н за період 13.04.2021-18.04.2021 (а.с. 120). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, установленому кредитним договором. Підписанням Паспорта споживчого кредиту до вказаного вище договору відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с. 87). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 34-37). За умовами вказаного договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. За умовами пункту 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно умов пункту 8.2 договору строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 1.5 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору (а.с. 43 зворот). Додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 продовжувався строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та вносились до нього зміни (а.с. 45, 45 зворот, 46). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 168 від 11.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 101 171,22 грн, із яких заборгованість по тілу кредиту - 21 996,91 грн, заборгованість по відсотках - 79 174,31 грн (а.с. 32-33). 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 25-27). Відповідно до пункту 1.3 Договору факторингу № 05/0820-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. За умовами пункту 1.5 договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 уносились зміни до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 30.12.2024 включно (а.с. 29 зворот, 30). Згідно з Реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 122 926,21 грн, із яких заборгованість по тілу кредиту - 21 996,91 грн, заборгованість по відсотках - 100 929,30 грн (а.с. 23-24). 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений Договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с. 17-20). Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 до вищевказаного договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 13.04.2021 № 957889929 у сумі 122 926,21 грн, із яких: 21 996,91 грн - прострочене тіло; 100 929,30 грн - прострочені відсотки (а.с. 15-16). Також, позивачем надано розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що за Договором від 13.04.2021 № 957889929 заборгованість складається з 21 996,91 грн простроченого тіла та 100 929,30 грн прострочених відсотків, а всього 122 926,91 грн (а.с. 97, 98-100). Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення (статті 15,16 Цивільного кодексу України). За приписами частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Визначаючи розмір заборгованості та перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості, суд зазначає таке. Вказаний розрахунок не відповідає вимогам Договору №957889929 від 13.04.2021, тому суд проводить свій розрахунок заборгованості. Згідно з пунктом 1.4 Договору №957889929 від 13.04.2021 за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку. Виключно на період строку, визначеного в пункті 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1 договору). За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 185,00 процентів річних, що становить 0,51 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (1.4.2 договору). За умовами пункту 1.7.1 Договору №957889929 від 13.04.2021 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Дисконтний період становить 30 днів, кредит отриманий 13.04.2021, тому, враховуючи заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22 000 грн та проценту ставку 1,7%, заборгованість по процентах за дисконтний період становить 11 220 грн (22000 грн х 30 днів х 1,7% = 11 220 грн). Крім того, договором кредитної лінії передбачено після закінчення дисконтного періоду зобов`язання переносяться на 90 календарних днів з процентною ставкою 2,3% (пункт 1.7.2 договору), тому, ураховуючи заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22 000 грн, проценту ставку 2,3% та суми погашення відсотків у сумі 1 980,00 грн (13.05.2021), 6 732,00 грн (12.06.2021), 5 683,00 грн (15.07.2021), 3 030,00 грн (11.08.2021), 3 703,00 грн (13.09.2021), 3 030,00 грн (10.10.2021), 3 245,00 грн (08.11.2021), заборгованість по процентах після закінчення дисконтного періоду становить 18 128,00 грн (22 000,00 грн х 90 днів х 2,3% = 45 540,00 грн - 27 412,00 грн = 18 128,00 грн). Таким чином, заборгованість по процентах становить 18 128,00 грн + 11 220,00 грн = 29 348 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача про заборгованість за кредитним договором, відповідач не надала, а також не спростувала розмір нарахованої суми заборгованості. Отже, із відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість в загальному розмірі 51 348,00 гривень (22 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту + 29 348,00 грн заборгованості за нарахованими процентами), у зв`язку з чим суд доходить висновку про часткове задоволення позову. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», із додатком № 1; копію Додаткової угоди від 05.06.2025 № 25770500801 до договору; копію Акта прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012 № 4956. Ураховуючи відсутність заперечень із боку [PERSON] щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд не має підстав для втручання в договірні відносини адвоката і його клієнта та змінювати погоджений ними розмір оплати послуг адвоката, а тому з відповідача належить стягнути 2 923,90 грн у відшкодування витрат позивача на оплату правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених вимог (41,77%). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (41,77%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial