Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник АТ «Страхова компанія «Граве Україна» Синюк С.Л, звернувся до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що 26 липня 2023 року між ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» та ТзОВ «Кенмал» укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101086640 майнових інтересів власника автомобіля Форд Транзіт, н/ [NUMBER] . 26 квітня 2024 року о 15.00 год в м. Львові по вул. Личаківській, 5, відбулась дорожньо транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля Форд Транзіт, н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ауді, н/з [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дана подія оформлена учасниками ДТП без виклику працівників поліції, по європротоколу. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд Транзіт становила 19347,00 гривень. Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ «Моторно транспортне страхове бюро України», цивільно-правова [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» відповідно до Полісу N? EP/215092484. Відповідно до зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 гривень, франшиза складає 0,00 гривень. Позивач намагвся здійснити досудове врегулювання спору та звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» із заявою про страхове відшкодування. Розглянувши дану заяву, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 9714,32 гривень, які були перераховані на рахунок ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА». Тому різницю виплаченого страхового відшкодування просить стягнути з відповідачки [PERSON] , а саме відшкодувати ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» грошові в розмірі; 19347,00 гривень - 9714,32 гривень = 9 632,68 гривень, де, 19347,00 гривень - загальна сума збитку; 9714,32 гривень - страхове відшкодування, яке сплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Також просить стягнути з відповідачки в користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, забезпечила явку представника, в режимі відеоконференції, який заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні таких, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Додав, що обов`язок по відшкодуванню шкоди покладався на страхову, яка мала погасити всю суму. Страхова компанія відповідачки визначила страхове відшкодування в розмірі 9700 гривень, такі і виплатила, а суму, нараховану позивачем, вважала завищеною. Дане питання мали вирішити страхові компанії між собою. Суд, вислухавши представника відповідачки, дослідивши надані документи і матеріали цивільної справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення на такі, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до переконання про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2023 року між ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» та ТзОВ «Кенмал» укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101086640 майнових інтересів власника автомобіля Форд Транзіт, н/ [NUMBER] . 26 квітня 2024 року о 15.00 год в м. Львові по вул. Личаківській, 5, відбулась дорожньо транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля Форд Транзіт, н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ауді, н/з [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дана подія оформлена учасниками ДТП без виклику працівників поліції, по європротоколу. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт N? 11.98029787/1/KOS, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становив 19347,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції N?0527127014 від 28 травня 2024 року, ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування за, ремонт автомобіля «Ford Transit», н.з. [NUMBER] в розмірі 19347,00 гривень на рахунок сто . Отже фактичні витрати, пов?язані з цим страховим випадком, понесені позивачем, складають 19347,00 гривень. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної поді (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.» Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: «Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За ст. 1191 ЦК України: «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ «Моторно транспортне страхове бюро України» цивільно-правова [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» відповідно до Полісу N? EP/215092484 (копія витягу з ЦБД МТСБУ). Відповідно до зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 гривень, франшиза складає 0,00 гривень. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулося До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» із заявою про страхове відшкодування. За результатами розгляду даного звернення, останнім було прийнято рішенні про виплату страхового відшкодування в розмірі 9 714,32 гривень, які були перераховані на рахунок позивача Згідно зі ст. 22.1 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи». Стаття 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В даному випадку 19347,00 гривень - загальна сума збитку; 9714,32 гривень - страхове відшкодування, яке сплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу, отже виплата різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, згідно ст. 1194 ЦК України, в разі недостатності виплати такої виплати, покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 9 632,68 гривень, а саме 19347,00 гривень - 9714,32 гривень, яку відповідач має сплатити позивачу. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 162 ЦПК України, позивач, для досудового врегулювання спору, звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» із заявою про страхове відшкодування. Розглянувши дану заяву, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 9714,32 гривень, які були перераховані на рахунок ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА». Враховуючи, що фактично понесені витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», які становили 19347,00 грн., являють собою вартістю відновлювального ремонту, та перевищують виплату, здійснену ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 9714,32 грн., а тому саме до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки фактичні затрати, відновлювальний ремонт. Клопотань про призначення експертизи у даній справі, чи інші клопотання, зокрема залучення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», від сторін не надходили. Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, такий, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки в користь позивача. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат суду надано: - договір про надання правової допомоги № 27 22.07.2024 року; - рахунок фактуру№21 про сплату юридичних послуг відповідно до договору № 27, платіжну інструкцію , акт виконаних робіт від 09.07.2025; - детальний опис робіт від 09.07.2025 року по даній цивільній справі на загальну суму 5000 гривень - копію ордеру та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі, в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20). Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved