Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

22 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 288/1517/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В поданій заяві представник позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, 29 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить розгляд справи проводити у його відсутність та позивача. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Суд, вивчивши заяву по ухвалення додаткового рішення, додані до неї матеріали та цивільну справу, приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами другою п`ятою статті 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року в цивільній справі № 288/1517/25, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 вересня 2025 року. При зверненні до суду представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000.00 гривень, проте при ухваленні рішення, судом питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з відповідача та користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося в зв`язку з тим, що представник позивача, в судовому засіданні 17 грудня 2025 року, в порядку частини восьмої статті 148 ЦПК України, заявив про надання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України). 10 березня 2025 року між клієнтом - [PERSON] та адвокатом Мойсюком Андрієм Миколайовичем укладено договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу та послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 20 серпня 2025 року між адвокатом Мойсюком Андрієм Миколайовичем та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 10 березня 2025 року за умовами якої сторони домовились збільшити повноваження адвоката, а саме представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до пункту 2 додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 10 березня 2025 року вартість зазначених у п.1 угоди послуг становить 8000.00 гривень, які клієнт сплачує наступним чином: - 4000.00 гривень, клієнт оплачує після підписання додаткової угоди до договору від 10 березня 2025 року; - 4000.00 гривень, клієнт оплачує до 30 вересня 2025 року. Розмір гонорару відповідно до п.4.1. договору про надання професійної правничої допомоги від 10 березня 2025 року, є фіксованим і не залежить від об`єму роботи, кількості аркушів, годин роботи. Згідно Акту виконаних робіт від 18 грудня 2025 року до додаткової угоди б/н від 20 серпня 2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 10 березня 2025 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу у справі № 288/1517/25, а саме представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Сторони підтверджують, що правова допомога на підставі додаткової угоди б/н від 20 серпня 2025 року за Договором від 10 березня 2025 року надана адвокатом та сплачена клієнтом у повному обсязі у розмірі 8000.00 грн. які клієнт сплачує наступним чином: - 4000.00 гривень, клієнт оплачує після підписання додаткової угоди до договору від 10 березня 2025 року; - 4000.00 гривень, клієнт оплачує до 30 вересня 2025 року. 20 серпня 2025 року платником [PERSON] сплачено адвокату Мойсюку А.М. кошти в розмірі 4000.00 гривень в рахунок сплати за додатковою угодою від 20 серпня 2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 10 березня 2025 року, що підтверджується товарним чеком № 1. 15 вересня 2025 року платником [PERSON] сплачено адвокату Мойсюку А.М. кошти в розмірі 4000.00 гривень в рахунок сплати за додатковою угодою від 20 серпня 2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 10 березня 2025 року, що підтверджується товарним чеком № 2. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, зроблено висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Таким чином, представником позивача доведено, що позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу при зверненні до суду в розмірі 8000.00 гривень, при цьому відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000.00 гривень підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути вказані витрати на користь позивача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що резолютивну частину рішення у вказаній цивільній справі слід доповнити та вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Outcome: approved