Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

13 серпня 2025 року до суду відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року у розмірі 46692,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 грудня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №463808936у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти на банківську картку відповідача № [NUMBER] , інформація про яку зазначена відповідачем при заповнення ним Заявки. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжувався Додатковими угодами. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року. 19 грудня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року. 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом станом на момент подання позовної заяви у загальному розмірі 46692 грн. 00 коп., з яких 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 36692,00 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Ухвалою від 27 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 13 листопада 2025 року витребувано з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відомості щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки № [NUMBER] та виписки по рахунку за зазначеною карткою за період з 12 грудня по 17 грудня 2023 року. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 12 грудня 2023 року [PERSON] надав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 10000 грн., власної електронної адреси, номеру телефону, паспортних даних, номеру банківської картки для перерахування коштів. 12 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №463808936, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 2.3 вказаної угоди, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 10000,00 грн. 12 грудня 2023 року. Згідно пункту 2.4 другий та решта траншів надаються позичальникам протягом Дисконтного періоду кредитування у мовах, передбачених Договором. Відповідно до пункту 3.1 позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Згідно з пунктом 3.2 сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 (тридцять) днів. Відповідно до пункту 3.3 для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1230 грн. 00 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет. Відповідно до пункту 8.1 угоди за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти. Пунктом 8.2 договору визначено, що процентні ставки за договором є фіксованими. Відповідно до пункту 8.3 базова процентна ставка складає 0,72 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 149,65 відсотків річних. 8.4. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,7 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Пунктом 8.6 визначено, що проценти в розмірі, визначеному за правилами договору нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії договору. Відповідно до пункту 4.10.7 позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надає згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписане відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати», яка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора. Моментом підписання договору є використання сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктом 7.3 Договору визначено, що кінцевою датою повернення кредиту є 11 січня 2029 року. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №463808936 від 12 грудня 2023 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису [PERSON] у формі одноразового ідентифікатора та вважається таким, що укладений в письмовій формі. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до Додаткових угод №19 від 28 листопада 2018 року, №26 від 28 листопада 2018 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимоги. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру прав вимоги №271 від 13 лютого 2024 року до договору факторингу під порядковим №219. Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) зазначено у розмірі 10000,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 11064 грн., загальний розмір заборгованості 21064,00 грн. У свою чергу, 19 грудня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року. 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а потім до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» останнє набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 463808936 від 12 грудня 2023 року заборгованість станом на 13 лютого 2024 року становить 21064,00 грн., що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11064 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року заборгованість станом на 19 грудня 2024 року становить 46692,00 грн., що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 36692,00 грн. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] 12 грудня 2023 року відповідно до кредитного договору №463808936 шляхом здійснення грошового переказу на банківську картку відповідача № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Зазначене підтверджується випискою по рахунку АТ «ІНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до якої на ім`я [PERSON] була емітована банківська картка, на яку 12 грудня 2023 року за операцією payway1*tr4av було перераховано 10000,00 грн. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №463808936 від 12 грудня 2023 року у сумі 46692,00 грн., що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 36692,00 грн. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір, №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та додаткову угоду до нього від 30 травня 2025 року №25770843527, акт приймання-передачі наданих послуг від 29 травня 2025 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7000 грн. У зазначену суму включається оплата послуг адвоката зі складення позовної заяви 5000 грн., вивчення матеріалів справи - 1000 грн., підготовка адвокатського запиту - 500 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором 500 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved