Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ТОВ «Таліон Плюс») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №226930942 від 27.07.2024 у розмірі 45 637,61 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалось на те, що 27.07.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 226930942, відповідно до якого відповідач отримала від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 18300,00 грн. Відповідно до умов Розділу 2 договору товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною договору. Згідно з умовами договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Проте в порушення умов договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 29.10.2024 у відповідно до ст. 1077 ЦК України товариство відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № МВ-ТП/6. Відповідно до умов договору факторингу, фактор зобов`язався сплатити клієнту суму фінансування відповідно до реєстру переданих прав грошової вимоги. На підтвердження виконання фінансових зобов`язань фактором, надаємо разом з позовною заявою платіжну інструкцію, яка свідчить про оплату фактором клієнту суми фінансування за договором факторингу. Повідомляємо, що оплата фінансування проводилася фактором із застосуванням консолідованого підходу до розрахунків за весь реєстр прав вимог одночасно. Таким чином, надана платіжна інструкція відображає оплату фінансування за весь реєстр прав вимог згідно договору факторингу. Так, зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 45 637,61 грн., з яких: заборгованість за кредиту 18 299,10 грн; процентам за користування кредитом 27 338,51 грн., що підлягає стягненню з останньої. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримала з підстав, що викладені в такому, а також відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає в частині тіла кредиту в сумі фактично отриманих коштів у розмірі приблизно 15 000 грн. Просила суд відмовити у задоволенні позову в частині нарахованих відсотків, оскільки такі суперечать вимогам законодавства, перевищують суму основного боргу, що є неспівмірними та суперечить принципам справедливості і добросовісності. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №226930942. Як видно із заявки про отримання грошових коштів від 27.07.2024 відповідачка повідомила кредитодавцю реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажала отримати кредит, - [NUMBER], та електронну адресу ([INFO]), куди останній, за узгодженням сторонами договору, надіслано повідомлення про успішне підписання кредитного договору із вкладеним в нього примірником електронного договору. Відповідно до умов договору, кредит надається у виді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 24400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за договором в сумі 15150 грн. 27.07.2024. Другий та решта траншів за договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання Позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. Договору. Сторони погодили можливість продовження Дисконтного періоду. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Базова процентна ставка становить 547,50%. Для здійснення Першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів проценти в розмірі 2626,10 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет. Вказана інформація підтверджується також Паспортом споживчого кредиту. Кредитодавцем були виконані умови договору та перераховані грошові кошти у розмірі 15150 грн. на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 01.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №226930942 від 27.07.2024, відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику Траншу в розмірі 1000 грн. Відповідно до п. 1.4. з моменту отримання траншу вказаного в п. 1.1 договору, Базова процентна ставка за договором буде складати, 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. З моменту підписання цієї додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір дисконтної чи індивідуальної ставки не може бути більшим за базову ставку. Також, 03.09.2024 та 16.09.2024 між сторонами укладено додаткові угоди до договору №226930942 від 27.07.2024, відповідно до яких сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику Траншу в розмірі 1000 грн. 03.09.2024, та в розмірі 1 150 грн. 16.09.2024. Кредитодавцем були виконані умови додаткових угод до договору та перераховані грошові кошти у загальному розмірі 3150 грн. на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно поданого відзиву, відповідачка не заперечує факту укладання вказаного договору та отримання коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №226930942 станом на 29.10.2024 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 39 233,01 грн., з яких: 18299,10 - заборгованість за тілом кредиту, 11 784,36 грн. - заборгованість за відсотками, 9 149,55 грн. - неустойка. 29.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/6. Згідно з умовами договору, у порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком у Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів ТОВ «Таліон Плюс» сплатило 29.11.2024 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» плату за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/6 від 29.11.2024 у розмірі 3629743,90 грн. Відповідно до реєстру прав вимоги від 29.10.2014 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 233,01 грн., з яких: 18299,10 - заборгованість за тілом кредиту, 11 784,36 грн. - заборгованість за відсотками, 9 149,55 грн. - заборгованість по інших нарахуваннях. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» розмір заборгованості [PERSON] за договором №226930942 від 27.07.2024 станом на 22.01.2025 становить 54 787,16 грн., з яких: 18299,10 - заборгованість за тілом кредиту, 27 338,51 грн. - заборгованість за відсотками, 9 149,55 грн. - неустойка. При цьому, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості за договором №226930942 від 27.07.2024 у розмірі 45 637,61 грн., з яких: 18299,10 - заборгованість за тілом кредиту, 27 338,51 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні зазначеного кредитного договору відповідач [PERSON] та первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» погодили суму кредиту, а також строк кредиту, порядок та умови його надання, порядок обчислення процентів, повернення (виплати) кредиту та сплати процентів, а також інші умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, остання не надала та не спростувала розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії №226930942 від 27.07.2024 у розмірі 45 637,61 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, укладеного між АО «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» та ТОВ «Таліон Плюс», копію додаткової угоди №500 від 30.12.2024 до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, копію акта приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року, відповідно до якого загальна вартість послуг складає 5000,00 грн., та копію платіжної інструкції від 30.12.2024 року №1400. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, незмінність правової позиції позивача протягом розгляду справи, розумність їхнього розміру, та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Таліо Плюс» з 5000 грн до 2 000 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved