Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Миколаївської області про скасування обтяження нерухомого майна. Ухвалою суду від 25.11.2025 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено АТ "Державний ощадний банк України". Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , являється власником приватного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю виданого міським відділом комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів від 05.06.1985 року. Право приватної власності на даний житловий будинок зареєстровано за ним Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі вищевказаного свідоцтва, за реєстровим № 10835 від 05.06.1985 року. Також, у власності позивача знаходиться земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:006:0009, площею 0,0446 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , набута на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯО № 300822, виданого 11.12.2012 року Первомайською міською радою та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481040001000709. На початку вересня 2025 року, він, бажаючи продати вищевказаний будинок, від нотаріуса дізнався, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є архівною складовою Державного реєстру речових прав, наявне обтяження у вигляді заборони відчуження, а саме, тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3419902; зареєстровано: 05.07.2006 15:48:07 за № 3419902 реєстратором: Друга первомайська державна нотаріальна контора, 55213, Миколаївська обл., Первомайський р., м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, (05161) 7-54-76; info_2@pmm.mk.notary.gov.ua; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 28.11.1990, Первомайський Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 1885017NIKOLAEV9, архівна дата: 26.11.1999, дата виникнення: 28.11.1990, № реєстра: 52980-65, внутр. № 7В01413В2СF0422А254Е, коментар: 113/16 1-а Первом.нк. Разом з тим, в період часу з 1985 року по сьогоднішній день, він є єдиним власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] і у зазначений період часу власник будинку не змінювався. Також, будинок не перебував у користуванні інших осіб. У вказаному будинку визначено місце проживання, з 26.06.1985 року по теперішній час, лише його та його дружини, [PERSON] . Така особа, як [PERSON] , [PERSON] невідома та незрозуміло її відношення до зазначеного будинку. 11.09.2025 року на адресу АТ «Державний ощадний банк України» (Банк) надано запит про отримання відомостей про можливі договірні відносини між Банком та Позивачем чи [PERSON] . На що Банк у своїй відповіді від 16.09.2025 року зазначив, що він не володіє запитуваною інформацією про те, що запис про реєстрацію обтяження нерухомого майна [PERSON] стосується прав та обов`язків АТ «Ощадбанк» та Банк не є правонаступником Українського республіканського Ощадного банку СРСР. Наявне обтяження створює для нього об`єктивні перешкоди у реалізації його права власності на вказаний будинок та фактично унеможливлює подальше розпорядження майном, що є непорушним та неприпустимим, в зв`язку з чим, він й звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач та його представник адвокат Сікорський М.М. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області Бойченко Є.О. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Представник третьої особи - АТ "Державний ощадний банк України" в судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмові пояснення у який зазначив, що згідно статутних документів Банк є правонаступником прав і обов`язків Державного Ощадного банку України і не являється правонаступником Ощадбанку № 6537 м. Ст. Самбір, за повідомленням б/н якого від 23.11.1989, відповідно до якого накладалась заборона відчуження житлового будинку позивача. Крім того, зауважив, що проведення реєстраційних дій із нерухомим майном на території України законодавцем віднесена до функцій державних реєстраторів, Банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. Таким чином, відповідно до Закону № 1952-IV, скасування заборони є функцією державного реєстратора. До того ж, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували договірні відносини між АТ «Ощадбанк» та позивачем [PERSON] з приводу позики (кредиту), іпотечного договору або договору застави тощо, виконання чи припинення яких зобов`язувало би Банк здійснити повідомлення нотаріусу про погашення позики (кредиту), припинення іпотечного договору або договору застави. Отже, між позивачем та Банком відсутні будь-які правовідносини в межах даної справи. Тому, враховуючи предмет та підстави позову, а також відсутність будь-яких правовідносин між сторонами в межах даної справи, рішення в даній справі не впиватиме на права та обов`язки АТ «Ощадбанк» щодо сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, письмові пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником приватного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю виданого міським відділом комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів від 05.06.1985 року. Право приватної власності на даний житловий будинок за [PERSON] зареєстровано Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі вищевказаного свідоцтва, за реєстровим № 10835 від 05.06.1985 року (а.с.6,7). Також, у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:09:006:0009, площею 0,0446 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , набута на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯО № 300822, виданого 11.12.2012 року Первомайською міською радою та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481040001000709 (а.с.12,13). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна, наявне обтяження у вигляді заборони відчуження, а саме, тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3419902; зареєстровано: 05.07.2006 15:48:07 за № 3419902 реєстратором: Друга первомайська державна нотаріальна контора, 55213, Миколаївська обл., Первомайський р., м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, (05161) 7-54-76; info_2@pmm.mk.notary.gov.ua; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 28.11.1990, Первомайський Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 1885017NIKOLAEV9, архівна дата: 26.11.1999, дата виникнення: 28.11.1990, № реєстра: 52980-65, внутр. № 7В01413В2СF0422А254Е, коментар: 113/16 1-а Первом.нк. 11.09.2025 року на адресу АТ «Державний ощадний банк України» (Банк) було скеровано запит про отримання відомостей про можливі договірні відносини між Банком та [PERSON] чи [PERSON] . На що Банк у своїй відповіді від 16.09.2025 року зазначив, що він не володіє запитуваною інформацією про те, що запис про реєстрацію обтяження нерухомого майна [PERSON] стосується прав та обов`язків АТ «Ощадбанк» та Банк не є правонаступником Українського республіканського Ощадного банку СРСР (а.с.16). Позивач, звертаючись до суду, вказує на порушення його права як власника. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Як встановлено судом, повідомлення, б/н, 28.11.1990, Первомайський Ощадбанк, яке стало підставою для обтяження та запис про яке наявний в Реєстрі, відсутнє. Накладена заборона була внесена до Реєстру для реєстрації заборон відчуження 05.07.2006 15:48:07 за № 3419902 реєстратором: Другою первомайською державною нотаріальною конторою та перенесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Реєстр заборон відчуження нерухомого майна та наряд «Розпорядження по накладенню заборон». Відповідно до ст. 54 Закону УРСР «Про державний нотаріат», чинного на дату виникнення обтяження, державний нотаріус накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадяни позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю житлового будинку (частини будинку або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу житлового будинку ( частини будинку), квартири в будинку ЖБК, в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 55 Закону УРСР «Про державний нотаріат», чинного на архівну дату, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників. У відповідності до ст. 13 Закону УРСР «Про державний нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких покладається на державних нотаріусів. За змістом пунктів 150, 151, 152 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної на час накладення заборони) накладення заборони провадиться шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. Державний нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства чи організації про погашення позички або повідомлення про припинення договору про заставу чи про припинення або розірвання договору довічного утримання, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири. Тобто, виходячи з положення чинного на момент накладення обтяження законодавства, заборона накладалася державним нотаріусом за повідомленням банку. У зв`язку із запровадженням Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладені арешти та заборони підлягали обов`язковій реєстрації в цьому Реєстрі в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (п.136 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5). Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10 червня 1999 року за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 1 січня 2013 року відповідно до ст.8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.26 цього Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що до компетенції нотаріусів належить накладення та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Як установлено судом, накладення заборони проведено Другою первомайською державною нотаріальною конторою, заборона накладена на підставі повідомлення б/н, 28.11.1990, Первомайський Ощадбанк. Загальновідомою обставиною є той факт, що на території Української РСР діяли відділення, філії та каси Ощадбанку СРСР, які входили до складу мережі установ та організацій Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР. На території України до 1991 року діяв Закон СРСР за №1305-1 від 06 березня 1990 року "Про власність в СРСР". У статті 22 цього Закону було визначено, що у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебуває майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. Згідно частини 1 статті 34 Закону Українською РСР "Про власність" від 07 лютого 1991 року № 697-XII, загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Як зазначено в статті 1 Розділу I "Загального положення" Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року N 872-XII, Україна самостійно організовує банківську систему. Банківська система є дворівневою і складається з Національного банку України та комерційних банків, у тому числі Зовнішньоекономічного банку України, Ощадного банку України, республіканських та інших комерційних банків різних видів і форм власності. Статтями 38, 39 Розділу IV "Ощадна справа в Україні" Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року N 872-XII, визначено, що ощадну справу в Україні здійснює Ощадний банк України та інші комерційні банки. Ощадний банк України є спеціалізованим комерційним банком. Ощадний банк України - юридична особа. Керівництво Ощадним банком України здійснює Правління банку. Україна гарантує збереження вкладів і цінних паперів громадян в Ощадному банку України та їх видачу вкладникам на першу вимогу. Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02 січня 1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України", на виконання розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника, вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України". Установити, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків, так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків із збереженням у власності держави 100% акцій. Отже, АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником прав і обов`язків Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР перетвореного в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України до структури якого входило Первомайське відділення ощадного банку, на підставі повідомлення якого й була накладена заборона на нерухоме майно, яка є предметом спору. Відтак, посилання АТ «Державний ощадний банк України» з приводу того, що останній не являється правонаступником ані Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР, ані Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, суперечить вищенаведеним нормативно-правовим актам. У позивача як власника спірного майна наявні перешкоди у використанні та розпорядженні своє власністю, у зв`язку з встановленим обтяженням на майно, при цьому підстави встановленого даного обтяження відсутні. З письмових пояснень АТ «Ощадбанк» вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] відсутні будь-які зобов`язальні відносини з приводу позики (кредиту), іпотечного договору або договору застави тощо, виконання чи припинення яких зобов`язувало би Банк здійснити повідомлення нотаріусу про погашення позики (кредиту), припинення іпотечного договору або договору застави. Вказані обставини підтверджують відсутність заборгованості позивача перед АТ «Державний Ощадний банк України», однак обтяження не зняте та особа позбавлена в інший спосіб, крім судового захисту, захистити свої права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на те, що позивач є власником нерухомого майна, наявне обтяження обмежує його права як власника, підстави для його встановлення та перебування житлового будинку, який належить позивачу, під забороною відсутні, будь-якої заборгованості та зобов`язання перед банком теж не має і такий захід не передбачає жодної мети, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , підлягає захисту. Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, скасувавши обтяження, у вигляді заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 3419902, зареєстрований 05.07.2006 15:48:07 за № 3419902 Другою первомайською державною нотаріальною конторою, який міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є архівною складовою Державного реєстру речових прав, накладений на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який значився за власником: [PERSON] , на підставі повідомлення, б/н, 28.11.1990, Первомайський Ощадбанк, додаткові дані: Архівний номер: 1885017NIKOLAEV9, Архівна дата: 26.11.1999, Дата виникнення: 28.11.1990, № реєстра: 52980-65, внутр. № 7В01413В2СF0422А254Е, коментар: 113/16 1-аПервом.нк.

Outcome: approved