Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.12.2025 року позовні вимоги ТОВ "ІННОВА-НОВА" в особі представника позивача Андрущенко Михайла Валерійовича до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто із [PERSON] , загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 21 360 (двадцять одну тисячу триста шістдесят) гривень та судовий збір у розмірі 2034,82 гривні. 29.12.2025 року представник ТОВ "ІННОВА-ФІНАНС" - Андрущенко М.В. надіслав заяву про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат по оплаті на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. В судове засідання сторони не викликалися. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява представника Андрущенко М.В., який діє в інтересах ТОВ "ІННОВА-ФІНАНС" про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами, пов`язаних з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи. Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3500,00 гривень на професійну правничу допомогу , що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: partial