Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та судових витрат. У обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 10.12.1014 між ТОВ "Київська комунальна компанія" та відповідачем [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , було укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №14/02/04/489. За умовами вказаного договору ТОВ «Київська комунальна компанія» виступає виконавцем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечує отримання власником квартири послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, та надання послуг з охорони за адресою: [ADDRESS] . Позивач, який здійснює обслуговування будинку, свої договірні зобов`язання виконує належним чином. Натомість відповідач свої зобов`язання зі сплати платежів за отримані послуги не своєчасно та не у повному обсязі виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 9409,40 грн., що складається з боргу за оплату житлово-комунальних послуг - 7970,94 грн., трьох процентів річних - 306,66 грн., інфляційних нарахувань - 1131,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява, разом з додатками надсилались відповідачу на адресу його місця реєстрації. Як убачається із відмітки «Укрпошти» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення адресованого відповідачу, поштове відправлення вручено відповідачу. Станом на 09.01.2026 відзив на позов до суду не надійшов. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2025. 10.12.2014 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та власником (користувачем) квартири [ADDRESS] , [PERSON] було укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №14/02/04/489. Предметом вказаного договору є передача власником (користувачем) управляючій компанії функцій по здійсненню управління житловим комплексом та забезпечення належної його експлуатації відповідно до Закону, умов Договору та Положення, а також сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного надання житлово-комунальних послуг, визначених договором. Власник (користувач) приймає надані відповідно даного договору послуги та своєчасно їх оплачує відповідно до діючих тарифів та умов договору (п.2.2. Договору). На підставі п. 2.2 Договору, відповідач, як власник квартири, передала позивачу функції по здійсненню управління житловим комплексом та забезпечення надання житлово-комунальних послуг. Згідно із п. 2.3 Договору, вартість послуг, що сплачуються за договором, складається з відшкодування витрат Управляючій компанії на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі, визначеному встановленим Законом порядком, за 1 м. кв. займаної площі, та додаткових платежів за зовнішню охорону території та розрахунків за послуги консьєржів для здійснення охорони під`їздів, інших додаткових послуг мешканцям будинку, понесених відповідно до даного договору та Положення. Вартість спожитої електроенергії сплачується за окремо укладеним договором з відповідним підрозділом ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», який здійснює її постачання, за показниками приладів обліку. Додатком № 2 до Договору № 14/02/04/489 сторонами погоджено «Вартість тарифів та перелік послуг, які надаються Управляючою компанією з утримання будинку та прибудинкової території». Розпорядженням КМДА № 211 від 12.02.2018 встановлено, зокрема, розмір тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] . Пунктом 3.1.4 Договору встановлено, що повідомлення Власника (Користувача) про зміну діючих розцінок вважається таким, що здійснене належним чином, якщо таке повідомлення не пізніше дня затвердження встановленим порядком відповідних розцінок, було розміщено на дошці оголошень, розташованій у відведеному для цього місці на вході до Будинку, або на сайті Управляючої компанії в мережі Інтернет. Відповідно до п. 4.1.4 Договору, управляюча компанія має право у випадку здорожчання або здешевлення вартості відповідних послуг в односторонньому порядку, пропорційно, змінювати діючі розцінки на підставі діючого законодавства. Відповідно до п. 4.1.10 Договору, управляюча компанія має право укладати договори з підприємствами і організаціями для забезпечення виконання своїх зобов`язань за цим договором та Положенням. Виконуючи свої зобов`язання за договором, ТОВ «Київська комунальна компанія» 01.11.2017 уклало Договір про надання послуг з охорони №17/05-10/015 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Оберіг-Безпека», предметом якого є надання послуг з охорони та збереження майна замовника та цілодобового здійснення встановленого замовником внутрішньо об`єктного порядку (режиму) охорони на території комплексу споруд замовника, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Протоколом узгодження вартості послуг від 01.11.2017, який є додатком №3 до зазначеного вище договору, було визначено щомісячну вартість послуг з охорони, відповідно до якого вартість послуг з охорони склала 160000,00 грн. Протоколом узгодження вартості послуг від 28.02.2020, який є додатком №3 до зазначеного вище договору, було визначено щомісячну вартість послуг з охорони, відповідно до якого вартість послуг з охорони склала 27000,00 грн. Пунктом 3.2.2. Договору передбачено, що власник (користувач) зобов`язаний оплачувати комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами відповідно до загальної площі та показань лічильників та сплачувати послуги Управляючої компанії не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. За положеннями ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З урахуванням укладеного з позивачем Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №14/02/04/489 від 10.12.2014 та приписів діючого законодавства у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а отже зобов`язаний здійснювати їх своєчасну оплату. Водночас, відповідач, усупереч взятих на себе зобов`язань, не здійснював повну та своєчасну оплату спожитих комунальних послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 7970,94 грн., з яких: 4400,00 грн. - заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з травня 2019 року по квітень 2020 року; 1942,96 грн. - заборгованість за послуги із охорони будинку за період травня 2019 року по квітень 2020 року; 108,00 грн. - компенсація за технічне обслуговування та ремонт системи контролю доступу та системи відеоспостереження за період з лютого 2020 року по квітень 2020 року; 194,03 грн. - компенсація за водовідведення гарячої води за лютий 2020 року; 214,45 грн. - компенсація за водовідведення холодної води за лютий 2020 року; 242,42 грн. - компенсація за холодне водопостачання за лютий 2020 року; 868,56 грн. - компенсація за спожиту електричну енергію з період з лютого 2019року по липень 2019 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем та не спростованим відповідачем під час розгляду справи. З наданих матеріалів вбачається, що відповідач [PERSON] була ознайомлена з Договором про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №14/02/04/489 від 10.12.2014 та Додатками до нього, про що свідчить підпис останньої. Суд також враховує, що у даній справі ані Договір про надання послуг з охорони №17/05-10/015 від 01.11.2017, ані Договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №14/02/04/489 від 10.12.2014 у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Слід також зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, відповідач протягом деякого періоду здійснював оплату наданих послуг, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.04.2016 у справі № 3-269гс16, відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, суд виходить з того, що відповідачем на спростування заявлених позовних вимог не надано доказів на підтвердження того, що ним належним чином сплачувалися щомісячні внески у вказаний період, а також доказів неотримання чи несвоєчасного отримання відповідачем послуг з утримання його майна у спірний період. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Враховуючи, що відповідачем належним чином зобов`язання щодо оплати послуг не виконувалися, заявлені позивачем до стягнення 3 % річних у розмірі 306,66 грн., інфляційні нарахування у розмірі 1131,80 грн. є обґрунтованими та правомірними. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано у спростування зазначеного будь-яких доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 7970,94 грн., 3% річних - 306,66 грн., інфляційні нарахування - 1131,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved