Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій вказує, що з 26 січня 1985 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою, неповнолітніх дітей у них немає. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, в них виявилися різні характери та погляди на життя, шлюб та сім`ю. Між ними виникали непорозуміння та конфліктні ситуації. Вони не можуть дійти згоди при вирішенні простих побутових питань, у зв`язку із чим між ними часто виникають непорозуміння. Вказує, що на даний час відносини між ними суттєво погіршились, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливе. Тому просить шлюб розірвати. До позовної заяви також долучено заяву позивача про розгляд справи у його відсутності. Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, 10 грудня 2015 року подала письмову про розгляд справи в її відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечила. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне. 26 січня 1985 року сторони зареєстрували шлюб у Слобідській сільській раді Коломийського району, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 26 січня 1985 року. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, спільно не проживають. Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відтак, враховуючи відсутність перешкод, передбачених статтею 110 СК України, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, з огляду на що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved