Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява про визнання права власності. Позов обґрунтовано тим, що позивачам належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, яка внаслідок військових дій була пошкоджена. Проте, рішенням державного реєстратора було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось «актуалізувати» відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013. Зазначене рішення унеможливлює отримання у майбутньому позивачами компенсації для відновлення свого будинку, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном. У зв`язку із чим позивачі були вимушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивачі у судове засідання не з`явились, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив вважати до Кремінську міську військову адміністрацію Сіверськодонецького району Луганської області не належним відповідачем по справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1996 року, посвідченого Кремінським міськвиконкомом, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Зазначений свідоцтва про право власності на житло було 03.04.2000 року зареєстровано в малому державному підприємстві «Інвентаризатор» про що свідчить відповідний реєстраційний напис на копії свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Згідно з рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 75909172 від 05.11.2024 року державний реєстратор відмовив у реєстрації речових прав на квартиру, [ADDRESS] , оскільки неможливо встановити, чи була реєстрація праві спільної часткової власності за заявниками, на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 19.03.1996 р., видане Кремінською міською Радою народних депутатів Кремінського району Луганської області, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , до 01.01.2013 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відомості про права власності відсутні. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено обтяження на майно, яке належить [PERSON] , а саме на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, на підставі виконавчого листа 2-285 від 03.05.2007 року, накладено обтяження на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.07.2010, накладено обтяження на майно, яке належить [PERSON] , а саме на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2011, накладено обтяження на майно, яке належить [PERSON] , а саме на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно із ч. 2 ст. 3 та п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2023 року №2179/5 «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць» установлено, що у сфері державної реєстрації прав державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь, проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Особливості державної реєстрації прав на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану». Згідно ч. 1, 2, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими, не суперечать чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved