Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Адвокат Наминанік О.С. звернулася в інтересах [PERSON] до Бориславського міського суду Львівської з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 24 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Актовий запис № 139, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У їхньому шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час вони фактично припинили будь-які подружні стосунки, ведення спільного господарства та сімейного бюджету. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них різні погляди на спільне подружнє життя, сімейні обов`язки та стосунки, з приводу чого у них часто виникали непорозуміння, сварки та конфлікти. Згодом вони почали віддалятися один від одного, стали чужими людьми. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року вказана позовна заява (справа № 438/1824/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/1824/25. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 4 грудня 2025 року. Позивач [PERSON] у судові засідання не з`явилась. Від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Також вказано, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у тому числі шляхом розміщення оголошення через оголошення на сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився, відзиву чи клопотань до суду не надходило. Конверт з рекомендованим повідомленням з судовою повісткою з повідомленням про судове засідання 4 грудня 2025 року разом з копією позовної заяви, направлений на адресу відповідача повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Про призначення судового засідання на 29 грудня 2025 року відповідач повідомлявся за номер телефону, вказаному у позовній заяві, що підтверджується телефонограмою, прийнятою [PERSON] 18 грудня 2025 року о 11:00. У відповідності до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 24 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 139. Оскільки сторони проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому позовні вимогі підлягають задоволенню. Згідно із частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved