Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Директор Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача 2 210 грн. 25 коп. Узагальнений виклад позиції позивача. Відповідач є споживачем послуг з вивезення твердих побутових відходів, які надавалися КП «Миколаївкомунтранс». Відповідач з 01.07.2016 фактично почав користуватися цими послугами, однак не звертався до відповідача для укладення договору. На відповідача з 01.07.2016 за адресою [ADDRESS] , був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та нараховувалась плата на 1 особу, а з 01.06.2018 року - на 2 осіб. Відповідач здійснював часткову оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.07.2016 по 31.01.2022 утворилася заборгованість у розмірі 2210 грн. 25 коп. Узагальнений виклад заперечень відповідача. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що договір щодо надання комунальних послуг між ним та позивачем не укладався. Вказує, що його житло було пошкоджено внаслідок збройної агресії РФ. Заперечує, що наявність боргу перед позивачем. Також, просить застосувати позовну давність. Ухвалою суду від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 909, № 539 від 13.06.2016 КП «Миколаївкомунтранс» визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів. [PERSON] є споживачем послуг з вивезення твердих побутових відходів з 01.07.2016. На його ім`я був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , адреса абонента: [ADDRESS] . З наданої історії фінансового стану послуг абонента за період з 01.07.2016 по 31.01.2022 р. вбачається, що за [PERSON] , починаючи з 01.02.2019, почала утворюватися заборгованість за надані послуги перед КП «Миколаївкомунтранс». Станом на 31.01.2022 її розмір становить 2210 грн. 25 коп. При цьому, [PERSON] неодноразово здійснював платежі позивачу за надані послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Таким чином, з [PERSON] на користь КП «Миколаївкомунтранс» слід стягнути заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 2 210 грн. 25 коп. Відповідач посилається на те, що його житло кв. [ADDRESS] пошкоджено внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Однак, позивачем висуваються вимоги до відповідача про стягнення заборгованості станом на 31.01.2022 (яка утворилась до збройної агресії Російської Федерації). Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими з огляду на наступне. За [PERSON] , починаючи з 01.02.2019, почала утворюватися заборгованість за надані послуги перед КП «Миколаївкомунтранс». КП «Миколаївкомунтранс» звернулось до суду із позовом 12.09.2025 року. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення до даткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020 р.) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КабінетуМіністрівУкраїнивід 27червня2023р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території Україникарантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, у період 02.04.2020 р. до 30.06.2023 р. строк передбачений ст. 257 ЦК України був продовжений. Крім того, відповідно до пункту 19перехідних положеньЦивільного кодексуУкраїни (який діяв до 04.09.2025) у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом ПрезидентаУкраїни "Провведення воєнногостану вУкраїні"від 24 лютого 2022року № 64/2022, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, строк позовної давності позивачем пропущено не було. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved