Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача 27.10.2025 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, на обґрунтування якої зазначає, що 23.12.2024 [PERSON] у електронній формі уклав із ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" кредитний договір № 8597611. 13.08.2025 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та позивачем укладено договір факторингу № 13082025, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 8597611. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 28620,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10600,00 грн; заборгованості за відсотками - 12720,00 грн; заборгованість за пенею, штрафами 5300,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 30.12.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] у електронній формі було укладено кредитний договір № 2020058. 16.07.2025 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу № 1607-25, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2020058. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 21150,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9150,00 грн, заборгованість за пенею - 8000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь загальну заборгованість у сумі 49770,00 грн та понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 30.10.2025 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленого про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохала про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за її відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 23.12.2024 [PERSON] у електронній формі уклав із ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" договір про надання споживчого кредиту № 8597611 /а.с. 7-16/, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису. За умовами цього договору позичальник отримав кошти в сумі 10600,00 грн на власні потреби строком на 360 днів. Процентна ставка (базова)/день становить 1%, знижена процента ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 0, 95%. Загальна вартість кредиту в межах строку кредитування - 48760,00 грн. 13.08.2025 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та позивачем укладено договір факторингу № 13082025 /а.с. 22-24/, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 8597611, що підтверджується витягом із реєстру боржників № 1 від 13.08.2025 до цього договору /а.с. 27/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, згідно з вищевказаним витягом заборгованість останнього перед позивачем становить 28620,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10600,00 грн; заборгованості за відсотками - 12720,00 грн; заборгованість за пенею, штрафами 5300,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі та понесені ним судові витрати. Крім того, 30.12.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] у електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний" № 2020058 /а.с. 36-42/, який підписаний ним за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до якого позичальник отримав кошти в сумі 4000,00 грн строком на 360 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою 15 % (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики - 3.00%. Знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 1,5%. Орієнтовна загальна вартість позики становить 17980,00 грн /а.с. 37/. 16.07.2025 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу № 1607-25 /а.с. 50-52/, у результаті чого до позивача перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2020058, що підтверджується витягом із реєстру боржників від 16.07.2025 до цього договору /а.с. 54/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору позики, згідно з вищевказаним витягом, заборгованість останнього перед позивачем становить 21150,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9150,00 грн, заборгованість за пенею - 8000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі та понесені ним судові витрати. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з приписами ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями договору про надання споживчого кредиту № 8597611 від 23.12.2024 та договору про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний" № 2020058, від 30.12.2024, укладених у електронній формі, підписаних відповідачем в день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора та договорами факторингу № 13082025 від 13.08.2025 та № 1607-25 від 16.07.2025, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаними договорами. На доведення факту укладення зазначених договорів позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними та достатніми. Судом встановлено, що у цьому випадку підлягають застосуванню положення Закону України ''Про електронну комерцію'', оскільки договори були підписані з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі за допомогою електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаних кредитів. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд доходить висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу у повному об`ємі не повернуті, що підтверджується витягом із реєстру боржників № 1 від 13.08.2025 до договору факторингу № 13082025 від 13.08.2025 /а.с. 27/ та витягом із реєстру боржників від 16.07.2025 до договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 /а.с. 54/, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, витягу із реєстру боржників № 1 від 13.08.2025 до договору факторингу № 13082025 від 13.08.2025 /а.с. 27/ заборгованість відповідача перед позивачем становить 28620,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10600,00 грн; заборгованості за відсотками - 12720,00 грн; заборгованість за пенею, штрафами 5300,00 грн. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, витягу із реєстру боржників від 16.07.2025 до договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 /а.с. 54/, заборгованість відповідача перед позивачем становить 21150,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9150,00 грн, заборгованість за пенею - 8000,00 грн. Надані позивачем витяги із реєстру боржників відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту та за процентами неправомірно нарахованих сум не містять, відповідачем не спростовані, нарахування, здійснені згідно з умовами вищевказаних кредитних договорів, які погоджені між сторонами. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідача з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникли вищевказані заборгованості, які підлягають стягненню із останнього на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту № 8597611 від 23.12.2024 в розмірі 23320,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10600,00 грн; заборгованості за відсотками - 12720,00 грн. та за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний" № 2020058 від 30.12.2024 в розмірі 13150,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9150,00 грн. Разом з цим, відповідно до ЗУ ''Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану'' від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Ці наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Кредитний договір № 8597611 між сторонами укладений 23.12.2024, строком на 360 днів, а кредитний договір № 2020058 між сторонами укладений 30.12.2024, строком на 360 днів, тобто в період дії в Україні воєнного стану. Норма закону, яка передбачає списання кредитодавцем нарахованих неустойки (штрафу, пені) включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, наразі діє і не скасована. Тому, суд доходить висновку, що нарахування відповідачу за договором про надання споживчого кредиту № 8597611 від 23.12.2024 неустойки за пенею, штрафами в сумі 5300,00 грн. та за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний" № 2020058 від 30.12.2024 неустойки за пенею в сумі 8000,00 грн є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальній сумі 36470,00 грн, яка складається із заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 8597611 від 23.12.2024 в розмірі 23320,00 грн, з яких: заборгованості за основною сумою боргу - 10600,00 грн; заборгованості за відсотками - 12720,00 грн. та заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний" № 2020058 від 30.12.2024 в розмірі 13150,00 грн, з яких: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9150,00 грн. У іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн згідно платіжної інструкції № 139668 від 14.10.2024 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 73,28 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 14.10.2024, що становить 2218,92 грн. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в стягненні цієї частини судових витрат із відповідача слід відмовити.

Outcome: partial