Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Адвокат Ткачук В.М., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про зміну способу (розміру) стягнення призначених аліментів, що стягуються з [PERSON] за Рішенням Корецького районного суду від 08.05.2012 року у справі № 1709/380/2012. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зазначеним вище рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення вказаного рішення минуло більше 13 років. Дитина дорослішає та на її утримання необхідні значні кошти (придбаня одягу, ліків, тощо). Позивачка не в змозі самотужки забезпечити сина всім необхідним. В свою чергу, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Призначені аліменти сплачує не регулярно та не в повному обсязі. Вказує, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований (перебуває на службі в лавах ЗС України), має стабільний заробіток, тому має можливість надавати на утримання сина більше коштів. З огляду на вказані обставини, звертається до суду та просить змінити спосіб (розмір) стягуваних аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі частини його заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 02.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивачка та її представник адвокат Ткачук В.М. були належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач, через свого представника, професійного адвоката Геруса Б.І., був належним чином ознайомлений з матеріалами справи та повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Правом на подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалась. Клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подано. Вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що було видане 08 лютого 2012 року Виконавчим комітетом Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08.05.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 06.03.2012 року. Рішенням суду від 17 квітня 2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 квітня 2010 року Невірківською сільською радою Корецького району Рівненської області. Неповнолітню дитину, [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Факт зміни прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що було видане 19 липня 2016 року Виконавчим комітетом Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В поданому до суду позові стороною позивача зазначено, що стягуваних за рішенням суду від 08.05.2012 року, аліментів на утримання сина, на сьогоднішній день не вистачає, адже спільний син сторін зростає, перебуває у підлітковому віці та відповідно, витрати по`язані з його утриманням збільшуються. Позивачці складно на сьогоднішній день самотужки забезпечувати дитину всім необхідним. Натомість, матеріальне становище відповідача покращилось, він має офіційний та регулярний дохід, тому переконана, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання. Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що розмір аліментів, які раніше визначені рішенням суду від 08.05.2012 року, не може забезпечити гармонійного розвитку неповнолітнього сина сторін. Крім того, відповідач, будучи працездатною та працевлаштованою молодою людиною, маючи задовільний стан здоров`я, спроможний сплачувати аліменти у зміненому розмірі, тому, позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», від 15.05.2006 № 3, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved