Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просила: - розірвати шлюб, який укладений між позивачем та відповідачем, залишивши позивачу попереднє прізвище « [PERSON] ». Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 18.12.2017 року позивач вступила в шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №26. Від шлюбу дітей немає, однак розірвати шлюб відповідач через органи РАЦС відмовляється, уникає зустрічей, відключив телефон. Причиною розлучення є те, що з самого початку шлюбні відносини не склалися із-за несумісності характерів, різних непорозумінь на грунті чого їхні відносини негативно впливали на виховання та психологічний стан її малолітньої дитини сина [PERSON] 2019 р.н. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та спільне життя подружжя неможливе. Ухвалою суду від 27.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 18.12.2017 року виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №26. Від шлюбу дітей немає. Позивач стверджує, що відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС відмовляється, уникає зустрічей, відключив телефон. Причиною розлучення є те, що з самого початку шлюбні відносини не склалися із-за несумісності характерів, різних непорозумінь. Позивач відновлювати сімейні стосунки із відповідачем не бажає. Як визначено в ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, аналізуючи вищевказані норми СК України зауважує, що в Україні гарантується право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд встановив, що позивач стверджує, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її інтересам, а примирення та подальше спільне життя подружжя неможливе. Крім того, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 28.11.2025 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. Отже, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу, який укладений між позивачем та відповідачем, що зареєстрований 18.12.2017 року виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №26, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішує порушене позивачем питання щодо залишення її прізвища в силу вимог ст. 113 СК України. Суд, вирішуючи питання судових витрат главою 8 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved