Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 16.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено договір №901/11644481-СCN про надання кредиту готівкою на власні потреби. Відповідно до кредитного договору №901/11644481-СCN від 16.09.2021 предметом даного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредитного ліміту 45000,00 грн., процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 54%, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією . Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 14.04.2025 року утворилася заборгованість за договором на загальну суму 91070,70 грн, з яких: 49257,35 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 41813,35 грн. - заборгованість по відсотках. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 91070,70 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, який надсилався відповідачу, з відміткою «Адресат відсутній», у зв`язку з цим ухвалою суду від 01.12.2025 року було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові просив провести розгляд цивільної справи без участі представника АТ «ТАСКОМБАНК», заперечень щодо ухвалення заочного рішення не має. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.09.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та додатковий договір до заяви - договору. Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з додатковим договором від 16.09.2021 року потрібно розуміти як Кредитний договір №901/11644481-СCN від 16.09.2021. Умовами кредитного договору визначено, що ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «ТАСКОМБАНК», позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card Debit Миттєва. Позичальнику було встановлено кредитний ліміт на власні потреби шляхом кредитування поточного рахунку в сумі 45 000 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 54,00 %. Строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується Випискою по особовим рахункам кредитного договору №901/11644481-СCN від 16.09.2021. Отже, між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір. Позивач, свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість за кредитом, проценти. Згідно з випискою з рахунку відповідача встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами банку та допустив несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору 901/11644481-СCN від 16.09.2021станом на 14.04.2025 вбачається, що утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем 91070,70 грн, яка складається із: 49 257,35 грн - заборгованість по тілу кредиту (в. т.ч. прострочена), 41 813,35 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. простроченим). Банк повідомленням-вимогою від 28.01.2025 №167601/70.2 поінформував відповідача про дострокове повернення кредиту у зв`язку з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість станом на 28.01.2025 становить 49 257,35 грн по основному боргу; 41 813,35 грн -заборгованості за процентами. У випадку непогашення у встановлений в цій вимозі строк заборгованості перед банком по кредиту у повному обсязі, банк відповідно до діючого законодавства, буде ініціювати примусове стягнення заборгованості, яке направлено на зареєстроване місце проживання відповідача цінним листом з описом вкладення. Відповідач розрахунок не спростував. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед АТ «ТАСКОМБАНК», у загальному розмірі 91 070,70 грн. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено у повному обсязі, з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved