Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

у вересні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №3786950424 від 23.04.2024 у розмірі 41 560,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за цим договором, суму позики не повернула, відсотки за користування грошовими коштами не сплатила (а.с. 1-5). Позов мотивований тим, що 23.04.2024 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №3786950424, підписаний електронним підписом, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, стандартною процентною ставкою 1,50% в день у межах строку кредиту. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Бульбах Н.М. повідомила, що відповідач частково визнає позовні вимоги, зважаючи на наступні обставини. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику №3786950424 від 23.04.2024, відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання від кредитодавця грошових коштів в сумі 8000,00 грн, проте нараховану в межах строку дії договору суму заборгованості по відсотках вважає значно завищеною у співвідношенні до тіла кредиту та прохає суд її зменшити. Вищезазначений кредитний договір є споживчим, оскільки за умовами договору кредит надано на споживчі цілі, тому відповідно до ч.5 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 23.04.2024 по 19.08.2024 при нарахуванні заборгованості по відсотках позивачем застосована процентна ставка 1,5% в день, що суперечить вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». За період з 20.08.2024 по 17.04.2025 застосована процентна ставка 1% на день, що відповідач не заперечує. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить позовну заяву задовольнити частково, а саме: стягнути несплачену заборгованість за тілом кредиту та нарахованих відсотках за процентною ставкою 1% на день за весь строк кредитування (а.с.97-99). У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач помилково вважає, що позивачем нараховувались відсотки за період строку кредитування всупереч встановленого розміру законодавством про споживче кредитування. Позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами саме в межах погодженого терміну зазначеного та обумовленого в договорі, у відповідності до встановлених обмежень законодавством про споживче кредитування. Позивач, заявляючи позовні вимоги, здійснив розрахунок з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким передбачено наступні максимальні можливі відсоткові ставки: з 24.12.2023 по 21.04.2024 2,5% в день; з 22.04.2024 по 19.08.2024 1,5% в день; з 20.08.2024 по 10.07.2025 1% в день. Розрахунок здійснювався наступним чином: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 33 560,00 грн заборгованість за процентами, з яких 14 280,00 грн нараховано за ставкою 1,5% в день та 19 280,00 грн за ставкою 1% в день. Разом 41 560,00 грн, проценти нараховувались з 23.04.2024 по 17.04.2025 включно. Тому, підстави не враховувати наданий позивачем розрахунок відсутні. Позичальник надає свою безвідкличну згоду на те, що сума неповерненого кредиту, несплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд відповідно до п.10.23 договору. Тому з урахуванням вищезазначеного, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання грошових коштів у позику №3786950424 від 23.04.2024 становить 41 560,00 грн, з яких: 8 000,00 грн (тіло кредиту) та 33 560,00 грн (відсотки). Також, представник позивача звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом не конкретизовано вимог щодо форми та характеру подання відповідного розрахунку до суду, а відтак, суд при прийнятті рішення, не має ставити питання щодо неналежності розрахунку заборгованості лише за невідповідністю на його думку форми вираження такого розрахунку, оскільки об`єктивних законодавчих підстав для цього не передбачено. Позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що укладення договору не є актом примусових дій з боку товариства, а тільки добровільною згодою між позичальником та кредитодавцем, відтак якщо [PERSON] станом на 23.04.2024 вважала умови кредитування неправомірними, вона могла відмовитись від підписання договору та подальшого отримання кредитних коштів. Також, представник позивача додатково повідомляє, що 08.09.2025 здійснено реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а саме змінено найменування юридичної особи з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на ТОВ «ІННОВА-НОВА», на підтвердження чого надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на позивача ТОВ «ІННОВА Фінанс». На підставі вищевикладеного, представник позивача просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.112-114). Ухвалою від 08.09.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував з АТ КБ «ПриватБанк» доказів та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 70-71). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с.75-78,87,88,95,96), відповідач рекомендованим повідомленням, яке отримала 19.09.2025 та 16.10.2025 (а.с.80,89) та шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету представника відповідача (а.с.94). Позивач у змісті позовної заяви просить розглядати справу без участі представника позивача, в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.5 на зв.). Представник відповідача також подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі відповідача, при ухваленні рішення просила врахувати правову позицію, викладену у відзиві на позов (а.с.125). Ураховуючи викладене, суд розглянув справу за відсутності її сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 23.04.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладений договір надання грошових коштів у позику №3786950424, за умовами якого остання отримала позику в сумі 8000,00 грн, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки, строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (а.с.27-37). Згідно з п.2.6.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 договору (а.с.28 на зв.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних (п.п.2.8, 2.8.1 Договору) (а.с.28 на зв.). Відповідно до п.п.2.9, 2.9.1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 51 200,00 грн (а.с.28 на зв.). Загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складають 43 200,00 грн (п.п.2.10.2, 2.10.2.1 Договору) (а.с.28 на зв.). Згідно п.3.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с.29). Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п.4.1 Договору) (а.с.29 на зв.). У Додатку №1 до договору № 3786950424 від 23.04.2024 зазначений Графік платежів, в якому зазначено дати платежу, сума платежу за розрахунковий період, види платежів, реальна річна процентна ставка та загальна вартість позики (а.с.37 на зв.-38). Також, на підтвердження своїх доводів позивач надав паспорт споживчого кредиту, який підписаний, у т.ч., відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «4ztjrxr7m» (а.с.41-43). Відповідно до цього паспорта сума позики складає 8 000,00 грн, надається строком на 360 днів на споживчі потреби, шляхом перерахування на банківську карту вказану при подачі заявки на отримання кредиту, стандартною процентною ставкою 1,5%, загальні витрати за кредитом 43 200,00 грн, орієнтовною загальною вартістю кредиту 51 200,00 грн та реальною річною процентною ставкою 9089,90% річних. На а.с.51-57 є Правила надання коштів та банківських металів у кредит. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції №19836-1354-103275969 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» 23.04.2024 року було перераховано грошові кошти у сумі 8 000,00 грн на картку [NUMBER] (а.с.40). Як видно зі скріншоту особистого кабінету відповідача, 23.04.2024 року позивачем направлено унікальні одноразові ідентифікатори для «Паспорта кредиту» - 4ztjrxr7m та «Кредитного договору» - faodd3jog (а.с.39). За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] емітовано картку [NUMBER] та надано виписку по рахунку за період 23.04.2024 30.04.2024(а.с.81,82). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №3786950424 від 23.04.2024 станом на 17.04.2025 становить 41 560,00 грн, з яких: 8 000,00 грн заборгованість за кредитом, 33 560,00 грн заборгованість за процентами (а.с.13-21). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідачем у справі не спростовано правильності здійсненого позивачем розрахунку за відсотками, натомість, заперечення стосовно їх несправедливості, є безпідставними. Жодних штрафних санкцій (неустойки (пені, штрафу) чи процентів за ст. 625 ЦК України) позивачем відповідачу не нараховувалося. Умови укладеного між сторонами договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач взяла на себе зобов`язання та не виконала їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач була ознайомлена з усіма умовами договору та погодилася із ними, підписавши їх одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно пункту 17 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Враховуючи набрання чинності Законом України«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 24.12.2023, перші 120 днів до 22.04.2024, наступні 120 днів до 20.08.2024. За вказаних обставин до правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору № 3786950424 від 23 квітня 2024 року підлягають застосуванню вищезазначені положення законодавства. Тобто з 23 квітня 2024 року фінансова установа мала право нараховувати проценти у розмірі, що не перевищує 1,5 % на день, а з 20 серпня 2024 року 1% на день. За вказаних обставин суд погоджується з розрахунками позивача, яким проведено розрахунок заборгованості з максимально можливими відсотковими ставками: з 24.12.2023 року по 21.04.2024 року 2,5% в день; з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року 1,5 % в день; з 20.08.2024 року по 10.07.2025 року 1% в день. Назву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (а.с.118-122). Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» слід стягнути заборгованість в сумі 41 560,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» додано копії наступних документів: ордеру на надання правничої допомоги, договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Андрущенка М.В. серія ДН №6216 від 07.07.2022 (а.с.7,45-47, 50). Згідно з договором про надання правничої допомоги між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та адвокатом Андрущенком М.В. сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. У розділі 3 Договору зазначені порядок приймання результатів наданих послуг, їх оплата та ціна договору (а.с.45 на зв.). При цьому згідно п.п.3.1, 3.3 договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у протоколі погодження вартості послуг (а.с.23 на зв.). Протоколом погодження вартості послуг визначено вартість послуг, де визначена погодинна вартість роботи (а.с.24 на зв.). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 сторони погодили надання правових послуг складання позовної заяви час-2 години, вартість 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи час 2 години, вартість 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту час 1 год, вартість 500,00 грн, підготовка та подача клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів час 1 год, вартість 500,00грн (а.с.21). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Таким чином зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved