Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Зміївського міського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що 05.08.2022 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2025 ро по справі № 621/1844/25 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка разом із дочкою проживає в [ADDRESS] . Згоди щодо добровільного матеріального утримання дочки між сторонами не досягнуто. Оскільки дочка проживає разом із позивачкою і перебуває на утриманні матері, а відповідач зобов`язаний допомагати їй утримувати дитину, [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачка [PERSON] у поданій до канцелярії суду заві просить розгляд справи проводити без її участі. Підтримує позовні вимоги, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02.07.2025 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/1844/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішення набрало законної сили (а. с. 7 - 10). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданим відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 13 від 23.03.2023 року (а. с. 6). Згідно Витягу з реєстру Слобожанської територіальної громади № 2023/002378353 від 21.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Згідно Витягу з реєстру Слобожанської територіальної громади № 2023/002445090 від 23.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14 ). Доказів на спростування факту проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , відповідачем суду не надано. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів цивільної справи вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Доказів неможливості надання відповідачем такої допомоги, інших обставин, що підлсгають врахуванню судом відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. За таких обставин, виходчи з найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved