Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 05.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 05.12.2024-100002479, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі - 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.12.2024, строком на 147 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, протягом перших 5 чергових періодів, та 0,5% яка застосовується протягом наступних чергових періодів. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18.11.2025, утворилась заборгованість у розмірі 26900 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн., по процентам в розмірі 10500 грн., додаткової комісії в розмірі 1400 грн., неустойки в розмірі 5000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. ТзОВ «Споживчий центр» подало до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін. Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі направлялась в установленому законом порядку, відповідач відзив на позов не подав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 08.01.2026 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 05.12.2024-100002479, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі - 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.12.2024, строком на 147 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів та ставкою «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодам, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Пунктом 4 договору сторони погодили дату повернення кредиту 30.04.2025. Пунктом 9 договору передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі «Комісія за обслуговування», «Комісія») 700 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Пунктом 4.4. договору визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісія(ї) (у випадку її встановлення договором) нараховується у порядку, встановленому договором. Відповідно до договору від 05.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. Станом на 18.11.2025, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 26900 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., по процентам в розмірі 10500 грн., додаткової комісії в розмірі 1400 грн., неустойки в розмірі 5000 грн. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1400 грн. за кредитним договором № 05.12.2024-100002479 від 05.12.2024. За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку (фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15. Враховуючи вищевикладене, умови договору № 05.12.2024-100002479 від 05.12.2024, яким передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 1400 грн., задоволенню не підлягають. Щодо стягнення неустойки в розмірі 5000 грн. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, неустойка в сумі 5000 грн. підлягає списанню кредитодавцем. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 20 500 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн. та по процентам в розмірі 10500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позивних вимог в сумі 1 846 грн. 07 коп. (2422,40х20500:26900).

Outcome: partial