Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивача через систему "Електронний суд" звернулась до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - Товариство, АТ «ПУМБ») заборгованість у сумі 79669,41 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовувався тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 31.07.2023 укладено кредитний договір №1012443147, відповідно до умов якого відповідачу видано кредит у сумі 66057,16 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку із чим у нього станом на 03.07.2025 утворилася заборгованість у сумі 79669,41, з яких: 58660,28 грн - заборгованість за кредитом, 7,41 грн - заборгованість за процентами, 21001,72 грн - заборгованість за комісією, яку представник позивача просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Ухвалою від 21.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Копія ухвали про відкриття провадження в цій справі судом направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернувся на адресу суду. Крім того, повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалося через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.07.2023 [PERSON] підписано заяву №1012443147 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої просив надати споживчий кредит на наступних умовах: сума - 66057,16 грн, в тому числі з метою погашення заборгованості 66057,16 грн; строк - 48 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,6%; розмір процентної ставки - 0,01% річних. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ (за реквізитами, зазначеними у п.10) У п. 10 зазначено: заборгованість: кредитор АТ «ПУМБ», основний договір - 2001456443101, сума заборгованості - 66057,16 грн. Підписуючи цю заяву, [PERSON] уповноважив банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на погашення заборгованості за реквізитами, зазначеними у п.10 цієї заяви. Згідно графіку платежів, зазначеного у заяві №1012443147 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, убачається, що розмір щомісячної оплати на погашення кредиту становить 2433,38 грн, з яких 1056,91 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Крім того, відповідно до вказаної заяви [PERSON] просив закрити пакет послуг №2001456443101 та поточний рахунок № [NUMBER] для власних потреб, відкритий на його ім`я. Залишок власних коштів відсутній на дату закриття. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом. Тип підпису: ОТР-пароль на номер мобільного телефону [NUMBER] . Також, відповідачем підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту. АТ «ПУМБ»свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 66057,16 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок останнього із призначенням платежу: надання кредитних коштів за договором №1012443147 від 31/07/2023 за позикою [PERSON] , згідно платіжної інструкції №TR.69721549.117618.25578 від 31.07.2023 З розрахунку заборгованості слідує, що станом на 03.07.2025 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить: 58660,28 грн - залишок непогашеної суми кредиту; 7,41 грн - залишок непогашених процентів; 21001,72 - залишок непогашеної комісії. Із даних вказаного розрахунку також убачається, що відповідачем частково виконувались зобов`язання, зокрема погашено 7396,88 грн заборгованості за кредитом та 3,12 грн заборгованості по процентам. 04.07.2025 на адресу відповідача Товариством направлено письмову вимогу про погашення заборгованості у сумі 79669,41 грн та повідомлено, що у разі невиконання вимоги банк буде вимушений звернутися до суду з метою примусового стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1статті 634 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). На підставі частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді за допомогою електронного підпису - ОТР-пароля, який був направлений на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як убачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, у [PERSON] утворилася заборгованість перед Товариством за кредитним договором у розмірі 79669,41 грн., що складається із: 58660,28 грн - заборгованість за кредитом, 7,41 грн - заборгованість за процентами, 21001,72 грн - заборгованість за комісією. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення комісії у вищевказаному розмірі є неправомірною з огляду на наступне. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017, №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як слідує із Кредитного договору в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які встановлено комісію, а тому положення договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак відповідна комісія не може бути стягнута з відповідача (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22). Із урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь Товариства, становить 58667,69 грн, з яких: 58660,28 грн - заборгованість за кредитом, 7,41 грн - заборгованість за процентами. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1783,83 грн (58667,69*2422,4/79669,41) судового збору за подання позовної заяви. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial