Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

12.12.2024 представник Позивача адвокат Тихоша Д.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на користь [PERSON] 21480600,00 грн в якості відшкодування перевищення вартості предмету забезпечення над розміром забезпечених заставою вимог заставодержателя. В обґрунтування вимог представник Позивача зазначив, що 08.06.2021 між [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Позикодавець) укладено договір позики (далі-договір позики). Відповідно до п. 1.1. договору Позики Позикодавець на положеннях цього договору надає Позичальнику суму позики у сумі 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень, що є еквівалентом 1075000 (один мільйон сімдесят п`ять тисяч) доларів США за курсом НБУ, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві зазначену в договорі суму грошових коштів частками, а саме: суму грошових коштів в розмірі 500000 доларів США в строк до 20.09.2021; суму грошових коштів в розмірі 300000 доларів США в строк до 20.12.2021; суму грошових коштів в розмірі 275000 доларів США в строк до 14.05.2022 року. На забезпечення зобов`язань за договором позики 09.06.2021 між [PERSON] як «Заставодавцем» та [PERSON] як «Заставодержателем» укладено договір застави частки у статутному капіталі (далі - договір застави). Відповідно до п.1.1. договору 3астави, цим договором забезпечується виконання Заставодавцем зобов`язань перед Заставодержателем, що виникають із договору позики від 08 червня 2021 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язань Боржник за договором позики «Заставодавець» передає в заставу частку у статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» в розмірі 6000000 (шість мільйонів) гривень, що становить 50% від розміру статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза». В подальшому [PERSON] здійснив часткове виконання умов договору позики на загальну суму 800000 дол. США Останній платіж, який мав би остаточно провести розрахунки за договором позики, у розмірі 275000 дол. США [PERSON] не здійснив. Внаслідок часткового невиконання умов вказаного вище договору [PERSON] звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 05.03.2024 в межах справи №916/1329/23 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду позов [PERSON] задоволено, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 275000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) доларів США, що складає еквівалент 10056365 (десять мільйонів п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят п`ять) гривень, звернути стягнення на предмет застави - частку [PERSON] у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» в розмірі 6000000 (шість мільйонів) гривень, що становить 50% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза», шляхом визнання права власності на неї за [PERSON] ; визначено розмір частки [PERSON] у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» в розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень, що становить 100% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза». Зазначена постанова в подальшому залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.07.2024. Таким чином, [PERSON] отримав від [PERSON] часткове виконання умов договору позики в розмірі 800000 доларів США та частку статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза», ринковою вартістю 1075000 доларів США, що в сукупності дорівнює грошовому еквіваленту в розмірі 1875000 доларів США, що виходить за межі укладеного договору між сторонами, а отже представник позивача просить різницю між розміром позики та фактично отриманим благом стягнути з відповідача. Від представника відповідача адвоката Ірини Ковальчук до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 50000,00 грн. Вказала, що позивач посилається на статтю 25 Закону України «Про заставу», однак навмисно залишає поза увагою суду ту обставину, що предмет застави не реалізовувався в розумінні зазначеного Закону, а між сторонами укладено Договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі. Відповідно до пункту 1.1. договору застави «Заставодавець» передає у власність «Заставодержателю» частку у статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» в розмірі 6000000 гривень, що становить 50% розміру статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза». Відповідно до пункту 1.2.6. Розмір внеску: 6000000 гривень. Відповідно до пункту 2.1. Договору про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі з відкладальною умовою відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» за погодженням Сторін вчиняється за ціною, що відповідає сумі заборгованості [PERSON] перед «Заставодержателем» за Договором позики від 08 червня 2021 року між [PERSON] та «Заставодержателем», 29214630 гривень. Згідно п 2.2. Сторони домовились, що після державної реєстрації відступлення частки у статутному капіталі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вони не мають претензій одна до одної відповідно до умов Договору застави частки у статутному капіталі від 09.06.2021 року, а «Заставодержатель» також не має будь-яких претензій до [PERSON] відповідно до умов Договору позики. Таким чином, жодного подвійного блага, яке в розумінні статті 25 Закону України «Про заставу» має бути відшкодоване Позивачу, Відповідач не отримував, адже про перехід частки, вартістю 6000000 грн, сторони домовились безпосередньо Договором про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі з відкладальною умовою від 09.06.2021 року. Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 року по справі №916/1329/23, даючи аналіз отримання заставодержателем подвійного блага у випадку задоволення вимог у правовідносинах, що склалися, зазначив, що у частині першій статті 627 ЦК деталізовано принцип свободи договору та зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У спірних правовідносинах, сторони, з урахуванням принципу свободи договору, узгодили, що право [PERSON] звернути стягнення на предмет застави у статутному капіталі ТОВ "Авто-Плаза" набувається останнім у випадку неналежного виконання [PERSON] умов договору позики, незалежно від розміру заборгованості останнього (пункти 5.56, 5.57 постанови). Представник відповідача наполягає, що вартість 50 % у статутному капіталі ТОВ "Авто-Плаза", яку набув на підставі [PERSON] становить 6000000 грн. Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» визначено в розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень. Таким чином, ніякого подвійного блага відповідачем не отримано. А беручи до уваги Договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки в статутному капіталі з відкладальною умовою, то частка перейшла якраз із настанням відкладальної умови, а не реалізації предмету застави. Про інші умови сторони не домовлялися, як це було встановлено Верховним Судом. Оцінка предмету застави не проводилась, оскільки вона мала визначений грошовий еквівалент 6000000 грн. Представником Відповідача адвокатом Н.Петренко до суду надані додаткові пояснення, в яких зазначила, що посилання представника Позивача у позовній заяві на у наявність форс-мажорних обставин, як на підставу невиконання Позивачем взятого на себе зобов`язання, а також постійне місце проживання/ перебування та роботи [PERSON] у місті Херсон, яке перебувало в окупації і розташоване в місці проведення бойових дій, є необґрунтованим та не відноситься до предмету доказування у даній справі. У Договорі Застави Сторони досягли згоди щодо звернення стягнення на предмет застави у разі неналежного виконання договору позики, тобто у випадку який відбувся, а саме часткового непогашення заборгованості. При цьому, Сторони не визначили еквівалент суми неналежного виконання основного зобов`язання розміру частки в статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» при зверненні на неї частки. Отже, Сторони заздалегідь погодили, що в разі прострочення або неповного повернення позики, відбудеться стягнення передача частки у статутному капіталі товариства [PERSON] , але при цьому вони не визначили необхідність визначення розміру предмета застави, який би відповідав сумі непогашеного боргу. Сторонами було погоджено спосіб звернення стягнення на предмет застави, і цей спосіб відбувається не шляхом реалізації предмета застави в порядку ст. 591 ЦК України та ч. 8 ст. 20 Закону України «Про заставу», а шляхом набуття у власність [PERSON] всього об`єкту застави, а не її частини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник Позивача Д.Тихоша в судовому засіданні, яке відбулося 11.11.2025 наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у позові. Представник Відповідача Н.Петренко в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Крім заперечень, зазначених у відзиві, вказала на те, що вартість майна, яке було оцінено на момент укладання договору застави, може не відповідати оцінці на день звернення до суду з позовною заявою. В даному випадку оцінка предмета застави не проводилася. Представник Відповідача Є.Беженар в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що Верховний Суд в постанові по справі №916/1329/23 виснував, що право на предмет застави виникає при будь-якій заборгованості, а також в п.5.45 вже дав оцінку подвійному благу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Так, 08.06.2021 між [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Позикодавець) укладено договір позики. Відповідно до п. 1.1. договору Позики Позикодавець на положеннях цього договору надає Позичальнику суму позики у сумі 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень, що є еквівалентом 1075000 (один мільйон сімдесят п`ять тисяч) доларів США за курсом НБУ, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві зазначену в договорі суму грошових коштів частками, а саме: суму грошових коштів в розмірі 500000 доларів США в строк до 20.09.2021; суму грошових коштів в розмірі 300000 доларів США в строк до 20.12.2021; суму грошових коштів в розмірі 275000 доларів США в строк до 14.05.2022 року. На забезпечення зобов`язань за договором позики 09.06.2021 між [PERSON] як «Заставодавцем» та [PERSON] як «Заставодержателем» укладено договір застави частки у статутному капіталі. Відповідно до п.1.1. договору 3астави, цим договором забезпечується виконання Заставодавцем зобов`язань перед Заставодержателем, що виникають із договору позики від 08 червня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язань Боржник за договором позики «Заставодавець» передає в заставу частку у статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» в розмірі 6000000 (шість мільйонів) гривень, що становить 50% від розміру статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза». Також 09.06.2021 між сторонами укладено договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі з відкладальною умовою (надалі Договір про задоволення вимог). 16.07.2021 р. [PERSON] отримав від [PERSON] 2179200 (два мільйона сто сімдесят дев`ять тисяч двісті) гривень, що є еквівалентом 80 000 (восьмидесяти тисячам) доларів США за курсом НБУ, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 08.06.2021 року. На підтвердження даного факту Позивач складав відповідну заяву, що була засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., реєстровий №421. 20.09.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] 11201400,00 (одинадцять мільйонів двісті одна тисяча чотириста) гривень, що є еквівалентом 420000,00 (чотирьомстам двадцятьом тисячам) доларів США за курсом НБУ, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 08.06.2021 року. На підтвердження даного факту Позивач складав відповідну заяву, що була засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І. , реєстровий №623. 13.12.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] 8100000,00 (вісім мільйонів сто тисяч) гривень, що є еквівалентом 300000.00 (трьомстам тисячам) доларів за курсом НБУ, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 08.06.2021 року. На підтвердження даного факту Позивач складав відповідну заяву, що була засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., реєстровий №850. Отже, [PERSON] здійснив часткове виконання умов договору позики на загальну суму 800000,00 доларів США. Останній платіж, який мав би остаточно провести розрахунки за договором купівлі продажу, у розмірі 275000 доларів США [PERSON] не здійснив. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2024, зокрема, рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2023 у справі №916/1329/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі; в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 275000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) доларів США, що складає еквівалент 10056365 (десять мільйонів п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят п`ять) гривень, звернути стягнення на предмет застави - частку [PERSON] у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» в розмірі 6000000 (шість мільйонів) гривень, що становить 50% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза», шляхом визнання права власності на неї за [PERSON] ; визначено розмір частки [PERSON] у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» в розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень, що становить 100% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза». Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.07.2024 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 у справі №916/1329/23 залишено без змін. Таким чином, [PERSON] отримав від [PERSON] часткове виконання умов договору позики в розмірі 21480600 грн, що еквівалентно 800000 доларів США, та частку статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза», в розмірі внеску 6000000 (шість мільйонів) гривень, що становить 50% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза». Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» визначено в розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень. Відповідно до п.1.4 договору Застави оціночна вартість предмета застави на день укладання цього Договору становить 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень, з чим Сторони погоджуються. Експертна оцінка предмета застави не проводиться та сторонами не вимагається. У відповідності до пункту 2.1. Договору про задоволення вимог відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «Авто-Плаза» за погодженням Сторін вчиняється за ціною, що відповідає сумі заборгованості [PERSON] перед «Заставодержателем» за договором позики від 08 червня 2021 року (надалі за текстом - «Договір позики») між [PERSON] та «Заставодержателем», 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень. Водночас, відповідно до частини 8 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. В статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки сторони визначили вартість частки статутного капіталу, що становить 50% від розміру статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза», в розмірі 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень, що є еквівалентом 1075000 (один мільйон сімдесят п`ять тисяч) доларів США за курсом НБУ на день укладання договору Позики, а Відповідачем не спростовано, що заявлена сума не відповідає вартості цієї частки, суд приходить до висновку, що [PERSON] отримав від [PERSON] , крім часткового виконання умов договору позики в розмірі 800000 доларів США, частку статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза», ринковою вартістю 1075000 доларів США., що в сукупності дорівнює грошовому еквіваленту в розмірі 1875000 доларів США. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 10.07.2024 виснував, що сторони, визначаючи умови договору застави та договору про задоволення вимог заставодержателя, не були позбавлені права встановити, наприклад, що останній може звернути стягнення на частку у статутному капіталі ТОВ "Авто-Плаза" лише у розмірі пропоріційно до розміру невиконаного зобов`язання боржником, чи інші умови, які встановлювали б особливості задоволення вимог заставодержателя в залежності від обсягу виконання боржником зобов`язань за договором позики, однак не узгодили такі умови. Водночас стягнення грошових коштів із заставодержателя, які на думку скаржника є надмірним благом, не є предметом розгляду у справі №916/1329/23, як і оцінка приписів законодавства, на підставі яких таке стягнення може відбуватися п.5.58, 5.59 Постанови). Отже, Верховний Суд не надавав оцінку в правовідносинах, що склалися між сторонами, чи були гроші, сплачені [PERSON] , надмірним благом. Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з договору застави, полягає в реалізації заставодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок заставного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про заставу» якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю. Представники Відповідача просили відмовити у задоволенні позову, зокрема, з тієї підстави, що реалізації предмета застави не відбулося, а тому приписи статті 25 зазначеного Закону не можна застосувати до даних правовідносин, з чим суд погодитися не може. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Водночас у правовідносинах між сторонами, що склалися на основі договору позики, і позичальник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, та й інтереси позикодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами сторін. З огляду на те, що Відповідач отримав частку статутного капіталу, що становить 50% від розміру статутного капіталу ТОВ «Авто-Плаза», узгодженою сторонами вартістю 29214630 (двадцять дев`ять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень, що відповідає сумі заборгованості, а також часткове виконання боргу в сумі 21480600 грн, суд дійшов висновку, що остання сума підлягає поверненню, як надмірне благо, а позов підлягає задоволенню. Саме таке рішення буде відповідати принципам добросовісності, справедливості та розумності. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений Позивачем судовий збір в розмірі 15140,52 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved