Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У червні 2022 року Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» подано до суду позов про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.10.2010 року в сумі 11934,26 грн кредитором спадкодавця. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 19 жовтня 2010 року. Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що був визначений сторонами. Позивач надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, є [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки вони не відмовилися від спадщини. Станом на дату смерті позичальника його заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 19.10.2010 року заборгованість за тілом кредиту становить 11934,26 грн. Таким чином, представник позивача, посилаючись на те, що спадкоємці в силу частини другої статті 1282 Цивільного кодексу України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить суд стягнути із відповідачів зазначену суму заборгованості, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 червня 2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.73). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2023 року витребувано від Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Витребувано від Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 3 «Міської ради міста Кропивницького» довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.85). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2023 року, Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 3 «Міської ради міста Кропивницького» надано до суду інформацію про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.91). Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 на виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2023 року направлено до суду належними чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.92-141). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 квітня 2023 року провадження у даній справі, в частині позовних вимоги до [PERSON] , закрито. Підготовче засідання відкладено (а.с.148). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання (а.с. 154). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, та є адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 007029/1 про реєстрацію місця проживання особи, а.с. 69), а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 19.10.2010 року було підписано анкету-заяву б/н, за умовами якої [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що був визначений сторонами (а.с. 15-16). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 липня 2019 року по справі № 404/3283/19, номер провадження 2/404/844/19 відмовлено Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» у відкритті провадження в справі за його позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 49). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00036391792 від 05 серпня 2022 року (а.с. 77-79). Станом на дату смерті позичальника, [PERSON] , заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 19.10.2010 року складає за тілом кредиту в сумі 11934,26 грн (а.с. 9). 22.01.2020 року банк направив претензію кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 (а.с. 51). У відповіді Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 461/02-14-325/2018 від 18.03.2020 року позивача було повідомлено, що вказана претензія зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 138 та долучена до спадкової справи № 325/2018 (а.с. 52). Позивачем було направлено лист-претензію відповідачам щодо їх обов`язку як спадкоємців сплатити заборгованість (а.с. 53, 54), однак заборгованість погашена не була. Надаючи правову оцінку обставинам, які склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Положеннями частин першої, четвертої статті 25 Цивільного кодексу України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За змістом вказаної норми права, цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника. Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. З наявних доказів слідує, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які відповідач не виконав. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 Цивільного кодексу України (статті 1218, 1231 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1281 Цивільного кодексу України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта). Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 21/2021, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини сином [PERSON] від 15.08.2018 року (а.с. 92-141). Інші спадкоємці із заявами про прийняття або відмову у прийнятті спадщини не зверталися. Суд встановив, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] , [INFO] , оскільки Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звертався із позовом до [PERSON] та згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2019 року по справі № 404/3283/19, номер провадження 2/404/844/19 відмовлено Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» у відкритті провадження в справі за його позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, тобто настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. (а.с. 49). Разом з тим, будь-яких доказів пред`явлення банком вимог до спадкоємців та отримання її останніми суду не надано. При цьому, лише 22 січня 2020 року банк направив на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 претензію кредитора у якій вказано, що на теперішній час, тобто 22.01.2020 року, кредитору стало відомо про смерть боржника, однак фактично банку стало відомо про смерть [PERSON] [INFO] , що свідчить про пропуск строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, встановлених у статті 1281 Цивільного кодексу України. Таким чином, строк пред`явлення вимоги до спадкоємців сплив 01 січня 2020 року, а відтак банк позбавлений права звернення до суду за захистом свого порушеного права. Так, частиною четвертою статті 1281 Цивільного кодексу України визначено наслідок пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Сплив строку має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року (справа № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18). Сплив визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (частина четверта статті 1281 Цивільного кодексу України). При цьому, суд звертає увагу, що визначені статтею 1281 Цивільного кодексу України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Враховуючи, що кредитором не було дотримані строки пред`явлення вимог до спадкоємців, суд відмовляє у позові з підстав пропуску строку, встановленого статтею 1281 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed