Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

04.12.2025 позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7422288200:03:000:0893 в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.04.2016 між [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області укладено договір оренди землі, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.04.2016, за умовами якого йому передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 7422288200:03:000:0893 із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, строком дії 49 років. Додатковою угодою від 19.09.2019 внесено зміни щодо форми власності земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки землі, строку дії договору, розміру орендної плати. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла позивачка - дружина спадкодавця, про що подала відповідну заяву, приватним нотаріусом заведено спадкову справу №74/2024. Згідно постанови нотаріуса від 02.12.2025 оформити спадкові права оренди земельної ділянки в нотаріальній конторі не можливо через те, що договір оренди укладений в простій письмовій формі, прошитий, але не скріплений підписом уповноваженої особи. Акт приймання передачі об`єкта оренди не містить дати передачі об`єкта оренди в оренду і дати до якого договору оренди він складений, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, також не містить дати складання. Укладена додаткова угода передбачає підписання з головою Фермерського господарства «ВОК» [PERSON] , тобто вищевказана земельна ділянка передана в оренду іншій особі. У зв`язку з чим позивачка не може оформити своє право на спадщину. Після виконання вимог ст. 187 ЦПК України на підставі ухвали судді від 09.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст. 274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте у позові просила справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнають у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2016 між [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області укладено договір оренди землі, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.04.2016, за умовами якого йому передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 7422288200:03:000:0893 із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, строком дії 49 років. Додатковою угодою від 19.09.2019 внесено зміни щодо форми власності земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки землі, строку дії договору, розміру орендної плати. При цьому орендодавець має право розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку лише у разі несплати орендної плати більше ніж за три місяці. В п. 36 Договору сторони погодили підстави для припинення його дії: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності у встановленому законом порядку; інші передбачені законом випадки. Додатковою угодою від 19.09.2019 внесено зміни до п. 4 договору щодо форми власності; п. 5 щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки; розділу «Строк дії договору»; п. 9 щодо розміру орендної плати. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За повідомленням приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Лазаренко А.В. за № 794/01-16 від 18.12.2025, до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу № 74/2024. Дружина [PERSON] прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7422288200:03:000:0893 площею 50,3279 га, в тому числі рілля 50,3972 га, розташованої на території Риботинської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області, для ведення фермерського господарства, що належало спадкодавцю на підставі договору оренди землі від 18.04.2016. Але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки договір оренди укладений в простій письмовій формі, прошитий, але не скріплений підписом уповноваженої особи. Укладена додаткова угода передбачає підписання з головою Фермерського господарства «ВОК» [PERSON] , тобто вищевказана земельна ділянка передана в оренду іншій особі. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Із ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право оренди земельної ділянки відноситься до речових прав, похідних від прав власності. На майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, згідно ст. 66 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. За ч. 1 ст. 7 Закону «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам ЗКУ та цього Закону. Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі № 351/1785/19 зазначив, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи-підприємця) після його смерті можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Виходячи з цього, якщо умовами договору оренди не заборонено перехід прав оренди в порядку спадкування, то спадкоємці фізичної особи (ФОП) орендаря можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, визначеної цим договором. Згідно ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови спадкоємців від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Таким чином, у разі відсутності такої відмови, укладений договір оренди землі є чинним та обов`язковим для виконання спадкоємцями. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. За ч. 4 ст. 1 Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа, діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту), в якому зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. В силу наведених правових норм після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації. Подібні висновки неодноразово викладались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 22.08.2018 у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц, від 27.03.2019 у справі № 574/381/17-ц, від 26.06.2019 у справі № 628/778/18, від 02.10.2019 у справі № 922/538/19. Із аналізу досліджених в судовому засіданні доказів в сукупності, позивачка прийняла спадщину після смерті орендаря чоловіка [PERSON] , тим самим набула право на оформлення права оренди на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved