Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до ПрАТ СГ "ТАС" про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, страхового відшкодування витрат на поховання, страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а саме: на користь [PERSON] -32000 грн моральної шкоди, 91000 грн страхового відшкодування внаслідок втрати годувальника; на користь [PERSON] -32000 грн моральної шкоди, 91000 грн страхового відшкодування внаслідок втрати годувальника; на користь [PERSON] -32000 грн моральної шкоди, 42000 грн витрат на поховання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] близько 21 год в с.Велика Дорога Ніжинського району поблизу буд.65 по вул.Центральній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем марки "BMW 520", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у місті Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №62024100150001645 від 13 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. У результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, син потерпілого [PERSON] та батьки потерпілого [PERSON] , [PERSON] зазнали шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування в вищезазначених розмірах. Представник позивачів адвокат Чабан І.В. просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено за ініціативою суду в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] .. Відповідно до відзиву від 24 лютого 2025 року представник ПрАТ СГ "ТАС" Ніколаєв В.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав безпідставності та необґрунтованості, оскільки станом на 11 лютого 2025 року позивачами не було надано жодних документів та заяви про страхове відшкодування, позовні вимоги заявлені передчасно, винну особу в скоєнні ДТП не встановлено, кримінальне провадження триває, також позивачами не надано доказів, що підтверджують їх перебування на утриманні [PERSON] .. У відповіді на відзив від 25 березня 2025 року представник позивачів адвокат Чабан І.В. вказує, що законом не передбачено досудове урегулювання спору з приводу виплати страхового відшкодування, відсутність рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, у відзиві відповідач не надає жодного доказу, який би підтвердив наявність непереборної сили, або умислу потерпілого, відповідно страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, який стався за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого заподіяно шкоду життю потерпілого, позивачами надано численні докази що підтверджують факт перебування на утриманні, які є достовірними, допустимими та належними доказами. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до заяви від 17 грудня 2025 року представник позивачів адвокат Чабан І.В. позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності. Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на 18 грудня 2025 року відсутні. За даних обставин суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача та третьої особи [PERSON] на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідачу та третій особі надана можливість представити свою позицію по справі під час судового провадження за умов, які не ставлять його в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною, що в свою чергу відповідає розумному балансу його інтересів та дотриманню розумних строків розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Позивачами по справі є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , останні є батьками [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Велика Дорога Ніжинського району. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] .. Сторони у своїх заявах до суду посилаються на наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні за №62024100150001645 щодо ДТП [INFO], дані про судові рішення по якому суду станом на 18 грудня 2025 року не подані, у зв`язку з чим судом використовуються дані з Єдиного державного реєстру судових рішень, що має значення для прийняття справедливого рішення, що є ключовим для належного здійснення правосуддя. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень 06 жовтня 2025 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області ухвалено вирок по справі №740/3503/25 (у кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР 13 вересня 2024 року за №62024100150001645), яким [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 3 роки. Вирок набрав законної сили 06 листопада 2025 року. Даним вироком встановлено,- 13.09.2024 близько 21 год [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки BMW 520, р.н. [NUMBER] , рухаючись у с.Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області по автомобільній дорозі в напрямку від м.Прилуки Чернігівської області до м.Ніжина Чернігівської області, діючи всупереч вимогам п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 12.1, 12.3, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, не беручи до уваги свій незначний водійський досвід, який становив менше 2 років та дозволяв йому рух зі швидкістю не більше 70 км/год, рухаючись зі швидкістю, яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту 50 км/год, а саме зі швидкістю біля 110 км/год, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах та з моменту виникнення небезпеки для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого в темну пору доби на неосвітленій ділянці автомобільної дороги, неподалік від якої розташовані будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзну частину дороги, справа на ліво по ходу руху вказаного транспортного засобу. Унаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Також згідно з вироком обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні зокрема повідомив, що відшкодував потерпілому моральну шкоду у розмірі 7000 доларів США, а потерпілий [PERSON] у судовому засіданні зокрема показав, що він вибачив обвинуваченого, не має до нього жодних претензій, оскільки моральну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі. Згідно з вироком цивільний позов не подавався. Згідно з поданою позивачами інформацією щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування,-станом на 13 вересня 2024 року діючий поліс №АР6995767, страховик-ПрАТ «СТ «Гарантія» (страховик припинив членство в МТСБУ), забезпечений транспортний засіб-автомобіль BMW 520, д.н. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення ПрАТ «СГ "ТАС" від 04 жовтня 2024 року страховий портфель ПрАТ «СТ «Гарантія» переданий ПрАТ «СГ "ТАС» згідно з дозволом НБ України, у зв`язку з чим ПрАТ «СГ "ТАС» приймає на себе зобов`язання за договорами страхування, укладеними ПрАТ «СТ «Гарантія» до повного їх виконання. Відповідно до довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району №15-11/10 від 30 січня 2025 року на утриманні загиблого [PERSON] перебували його батьки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про засвідчення факту утримання,- [PERSON] проживав разом з батьками [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , був працездатний, отримував заробітну платню, підробляв, за рахунок доходів утримував своїх батьків-пенсіонерів. Згідно з листом-довідкою від 24 грудня 2024 року та товарного чеку ФОП [PERSON] від 14 вересня 2024 року [PERSON] було сплачено за ритуальні послуги по похованню [PERSON] 42000 грн. Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП [INFO] [PERSON] -сина позивачів [PERSON] та [PERSON] , і батька позивача [PERSON] , витрат на його поховання, відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19) у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст.35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми даного Закону не містять. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст.36 вказаного Закону, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. За встановлених обставин позивачі при ДТП від 13 вересня 2024 року звернулись безпосередньо до суду з вимогами до страховика 05 лютого 2025 року, що відповідає вказаному висновку суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим посилання відповідача на відсутність звернення до страховика, як підставу для відмови у позові, судом відхиляється. Станом на 18 грудня 2025 року дані щодо сплати страхового відшкодування чи відмови у цьому сторонами суду не подано. Відповідно до постанови Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року по справі №208/4598/21 (провадження № 61-6997св22) цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, п.36.2 ст.36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20 (провадження №61-19906св21). З даних підстав посилання відповідача на відсутність судового рішення у кримінальному провадженні по факту ДТП, як обставину для відмови у позові, судом відхиляється. Щодо стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Станом на час ДТП 13 вересня 2024 року і відповідно на час виникнення страхового випадку діяли положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, який втратив чинність з 1 січня 2025 року, тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону №1961-IV. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 року» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня - 7100 грн, з 1 квітня - 8000 грн. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) моральної шкоди з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати складає 96000 грн (12*8000=96000). За встановлених обставин особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю [PERSON] , є його батьки-позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , та син-позивач по справі [PERSON] , у зв`язку з чим на їх користь підлягає стягненню із відповідача по 32000 грн страхового відшкодування моральної шкоди кожному (96000/3=32000). Позов у даній частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На підтвердження вказаної вимоги позивачами [PERSON] та [PERSON] подані суду копії довідки Лосинівської амбулаторії ЗПСМ від 29 січня 2025 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо хворобливого стану [PERSON] та його перебування на диспансерному обліку, копії довідки Лосинівської амбулаторії ЗПСМ від 25 січня 2025 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо хворобливого стану [PERSON] та її перебування на диспансерному обліку, копія довідки Великодорізького старостинського округу №2 щодо перебування останніх, як батьків, на утриманні загиблого внаслідок ДТП [PERSON] , копія акту від 30 січня 2025 року за підписами старости [PERSON] , депутата сільської ради [PERSON] , діловода [PERSON] щодо перебування батьків на утриманні [PERSON] , який був молодим і в добрій фізичній формі, виконував різноманітні роботи і отримував заробітну платню, на що утримував батьків, будинок та прилеглу земельну ділянку. Дійсно, наявний обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків, що виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька; непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. Вказані довідки та акт самі по собі не можуть бути єдиними достатніми та достовірними доказами підтвердження факту перебування позивачів, як непрацездатніх осіб, пенсіонерів за віком, на утриманні їх померлого сина. Під час судового розгляду не подано доказів щодо працевлаштування [PERSON] та отримання ним заробітної плати чи іншого доходу, зокрема не надані дані з органів фіскальної служби чи пенсійного фонду за попередній (перед ДТП) період, також не подані дані щодо розміру пенсії та інших доходів за цей період і щодо позивачів [PERSON] та [PERSON] .. З даних підстав позивачами [PERSON] , [PERSON] не доведено те, що вони перебували на утриманні померлого сина та його можливості їх утримувати, а також те, що допомога з його сторони була основним і постійним джерелом існування для них. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позов у даній частині задоволенню не підлягає. Щодо стягнення страхового відшкодування витрат на поховання. У п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Загальний розмір страхового відшкодування витрат на поховання з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати (станом на 13 вересня 2024 року) складає 96000 грн (12*8000=96000). Матеріалами справи підтверджено, що згідно з наданими позивачем [PERSON] листа-довідки ФОП [PERSON] від 24 грудня 2024 року та товарного чеку від 11 вересня 2024 року вказаним позивачем сплачено 42000 грн за ритуальні послуги, що пов`язані з похованням [PERSON] .. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували понесення даним позивачем витрат на поховання, ніж тих, що вищенаведені, суду не надано, і матеріали справи таких доказів не містять. З даних підстав позов в цій частині підлягає задоволенню, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню із відповідача 42000 грн страхового відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З даних підстав позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у даній справі звільнені від сплати судового збору, у зв`язку з чим, та враховуючи задоволення позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на поховання, 1211,20 грн, 1211,20 грн (всього 2422,40 грн) судового збору підлягають стягненню із відповідача ПрАТ «СГ "ТАС" у дохід держави. Позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ставиться питання про відшкодування на їх користь із відповідача витрат на правничу допомогу-відповідно у розмірі 18168 грн, 6000 грн, 10000 грн. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здійснюється адвокатом Чабан І.В. на підставі договорів про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14 грудня 2024 року за №№Ж1356, Ж1317, Ж1318, та ордерів від 05 лютого 2025 року, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до детальних розрахунків робіт (наданих послуг) від 30 січня 2025 року адвокатом Чабан І.В. позивачу [PERSON] надані послуги щодо консультацій, підготовчих дій, спрямованих на подання позовної заяви до суду, підготовки та подання позову до суду, всього вартість 18168 грн; позивачу [PERSON] - консультацій, підготовчих дій, спрямованих на подання позовної заяви до суду, підготовки та подання позову до суду, всього вартість 6000 грн; позивачу [PERSON] -консультацій, підготовчих дій, спрямованих на подання позовної заяви до суду, підготовки та подання позову до суду, всього вартість 10000 грн. З даних підстав позивачі мають право на відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до ст.141 ЦПК України. Оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, яка пов`язана із страховими відшкодуваннями внаслідок смерті людини через дію джерела підвищеної небезпеки і розглянута судом у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, предмету спору з урахуванням складу сторін та ціни позову за майновими вимогами, задоволення позову частково, враховуючи характер виконаної адвокатом, як представником позивачів, роботи, зокрема і під час судового розгляду в межах однієї події від 13 вересня 2024 року та в межах єдиного позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] витрати на правничу допомогу не є співмірними по вказаних вище критеріях, у даному випадку співмірною та розумною сумою є щодо: позивача [PERSON] -5000 грн, позивача [PERSON] -5000 грн, позивача [PERSON] -5000 грн, при цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані учасниками під час судового розгляду із врахуванням змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказане судове рішення відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України ухвалене та проголошене 02 січня 2026 року.

Outcome: partial