Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник ТОВ «ФК "Фінтранс Капітал» звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 24.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4004933 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості та зворотності, та платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складала 7 000,00 грн. на строк 360 днів, яку ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу, шляхом зарахування коштів на платіжну картку, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. 28.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір до Договору №4004933 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.09.2024 року та відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 1000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». 24.05.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4004933 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 46780 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 8000 грн., заборгованості за процентами 38780 грн. За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 24.09.2023 року по 24.05.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 38780 грн. Враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за Договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024. року до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 38780 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, за Договором № 4004933 від 24.09.2023 року загальною сумою 65500 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 38780 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 117 календарних днів 18720 грн. Таким чином представник позивача просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача 65 500,00 грн. заборгованості за кредитним договором, 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 10 000,00 грн. на правову допомогу. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 02.10.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, про дату, час та місце розгляду цивільної справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4004933 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості та зворотності, та платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (а.с.26). Факт укладення даного договору підтверджується Паспортом споживчого кредиту (а.с.27-29). 28.09.2023 було укладено Додатковий договір до Договору №4004933 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.09.2024 року (а.с.48-49). Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн. та 1000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а.с.46,47). Відповідно до Договору факторингу № 24/05/2024 укладеного 24.05.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , що підтверджується Витягом з Рестру боржників (а.с.45). Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4004933 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 46780 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 8000 грн., заборгованості за процентами 38780 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.31-40). Відповідно до Розрахунку заборгованості (а.с.41-43) позивачем нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4004933 від 24.09.2023 року, нараховано проценти у сумі 18720 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована, в тому числі і розмір заборгованості за договором. Умови договору не оспорюються. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із положень ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4004933 від 24.09.2023 в межах заявлених вимог в розмірі 65500 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 38780 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 117 календарних днів 18720 грн. Щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Вказане відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові № 910/14524/22 від 05 червня 2025 року. Разом з тим, згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє на даний момент. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана адвокатом Столітнім М. М., на підставі договору про надання правової допомоги від № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 18-19). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 10390 від 22.09.2025 року, витрати на правничу допомогу у даній справі становлять 10 000,00 грн. (а.с.44). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу 10 000,00 грн.

Outcome: partial