Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на колісний трактор XINGTAIT ХТ-240, реєстраційний номер [NUMBER] , та витребувати його із незаконного володіння відповідача. Вказала, що 27 вересня 2012 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Миколаївській області за нею був зареєстрований вказаний трактор і будь-яких особистих стосунків з відповідачем вона не мала, а між ними існували тільки ділові відносини. 16 березня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , але через те, що з квітня 2023 року вони перестали підтримувати сімейні відносини, вона 11 вересня 2023 року подала до суду позов про його розірвання. З початку повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України вона вимушена була виїхати за межі країни, а повернулася у вересні 2023 року щоб забрати свої особисті речі та майно, зокрема й вказаний трактор. Проте відповідач зчинив супротив і нічого не повернув. Тому, посилаючись на положення положення ст. 317 та ст. 387 ЦК України просила визнати за нею право власності на трактор та витребувати його з чужого незаконного володіння [PERSON] . Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року позовна заява прийнята до розгляду і в ній відкрито провадження. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року була прийнята до спільного розгляду зустрічна позовна заява [PERSON] про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] та визнання спірного майна спільною сумісною власністю. Він вказав, що вони почали фактичні сімейні відносини ще у 2011 році і з того часу почали проживати разом однією сім`єю. Він працював, мав господарство і повністю їх утримував та забезпечував сім`ю. У вересні 2012 року вони придбали колісний трактор XINGTAIT ХТ-240, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого була зареєстрована [PERSON] з право керування [PERSON] . В подальшому він користувався ним для ведення господарства. Тому, посилаючи на положення ст. 74, 60 та 61 СК України вважав, що трактор є їх спільним маном, набутим під час спільного сімейного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. В зв`язку з цим просив встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрацією шлюбу з 02 серпня 2011 року по 16 березня 2019 року та визнати трактор їх спільною сумісною власністю. Також, під час підготовчого провадження позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій збільшила позовні вимоги і, окрім вимоги витребувати вказаний трактор зазначила, що відповідача [PERSON] знаходяться в незаконному володінні її особисті речі на приблизну суму 69360,00 грн, які були придбані як до їх шлюбу, так і під час шлюбу, але за її особисті кошти, саме: - диван зелений (первинно коричневий, згодом поновили тканину), подарунок матері на весілля з чоловіком першого шлюбу, 2000 грн.; - меблевий комплекс з 4 секцій світло-коричневого кольору, придбаний на подаровані гроші на весіллі з чоловіком у першому шлюбі 2000 грн.; - холодильник двокамерний білого кольору, подарунок свекра у першому шлюбі, 1500 грн.; - сундук старовинний з дерева, подарунок матері Позивача, 2000 грн.; - стіл письмовий коричневого кольору, подарунок матері Позивача 600 грн.; - DVD-програвач, придбаний на з чоловіком у першому шлюбі 700 грн.; - постільна білизна двоспальна 8 комплектів по 400 грн., куплена у першому шлюбі (3200 грн.); - простирадла двоспальні 2 шт. по 500 грн., куплена у першому шлюбі (1000 грн.); - подушки 2 шт. по 200 грн., куплена у першому шлюбі (400 грн.); - кухонне приладдя: сервізи Мадонна і синій ГДР 2 шт., подарунки батьків позивачки, які мають особливу ментальну цінність, як згадка про дитинство, по 1500 грн. за кожен (3000 грн.); кавовий сервіз, подарунок кумів на весілля у першому шлюбі 500 грн.; чайний сервіз - подарунок кумів на весілля у першому шлюбі 500 грн.; вази 8 шт., по 200 грн., придбані у першому шлюбі (1600 грн.); стакани 30 шт. по 15 грн., придбані у першому шлюбі (450 грн.); чарки 30 шт. по 10 грн., придбані у першому шлюбі (300 грн.); великі блюда 10 різних по 100 грн., дарунки від матері Позивача (1000 грн.); тарілки 30 шт. по 25 грн., придбані у першому шлюбі (750 грн.); каструлі різних розмірів 10 шт. по 100 грн., придбані у першому шлюбі (1000 грн.); ложки 30 шт. по 10 грн., придбані у першому шлюбі (300 грн.); виделки, 30 шт. по 10 грн., придбані у першому шлюбі (300 грн.); ножі різних розмірів 10 шт. по 50 грн., придбані у першому шлюбі (500 грн.); салатниці різних розмірів і кольорів 15 шт. по 100 грн. придбані у першому шлюбі (1500 грн.); чашки 13 шт. по 20 грн., придбані у першому шлюбі (260 грн.); - колекції: чашок, магнітів, пробок від пляшок, дитячих іграшок; мають особливу цінність для Позивача, придбавались протягом всього життя в різних місцях з сином позивачки за особисті кошти; оцінюється в 5000 грн. - новорічні прикраси, подарунки Позивачу до шлюбу з Відповідачем, 1000 грн.; - біжутерія: ланцюжки срібні 2 шт. по 500 грн. (1000 грн.), браслети біжутерія 2 шт. по 200 грн. (400 грн.); - одяг: жіноча спідня білизна 25 шт. по 100 грн. (2500 грн.); кофти 6 шт. По 300 грн. (1800 грн.); светри 5 шт. по 400 грн. (2000 грн.); халати 7 шт. по 300 грн. (2100 грн.); сукні 10 шт. по 300 грн. (3000 грн.); спідниці 4 шт. по 500 грн. (2000 грн.); блузки 5 шт. по 400 грн.(2000 грн.); футболки 10 шт. по 200 грн. (2000 грн.); штані 3 шт. по 1000 грн. (3000 грн.); колготи 6 шт. по 200 грн. (1200 грн.); куртки 4 шт. по 500 грн. (2000 грн.); пальто 3000 грн.; - взуття сезонне 8 пар по 1000 грн. (8000 грн.); - музичні книги, придбані позивачкою своїй дитині за особисті гроші до шлюбу, мають особисту цінність, 15 шт. 2000 грн. Тому, посилаючись на положення ст. 57 СК України, згідно яких не підлягає поділу особисте майно подружжя, просила витребувати у [PERSON] наступне її майно: диван зелений; меблевий комплекс з 4 секцій світло-коричневого кольору; холодильник двокамерний білого кольору; сундук старовинний з дерева; стіл письмовий коричневого кольору; DVD-програвач; постільна білизна двоспальна 8 комплектів; простирадла двоспальні 2 шт.; подушки 2 шт. по 200 грн.; сервізи Мадонна і синій ГДР 2 шт.; кавовий сервіз; чайний сервіз; вази 8 шт.; стакани 30 шт.; чарки 30 шт.; великі блюда 10 шт.; тарілки 30 шт.; каструлі 10 шт; ложки 30 шт.; виделки, 30 шт.; ножі 10 шт.; салатниці 15 шт.; чашки 13 шт.; колекції чашок, магнітів, пробок від пляшок, дитячих іграшок; новорічні прикраси; ланцюжки срібні 2 шт.; браслети біжутерія 2 шт.; жіноча спідня білизна 25 шт.; кофти 6 шт.; светри 5 шт.; халати 7 шт.; сукні 10 шт.; спідниці 4 шт.; блузки 5 шт.; футболки 10 шт.; штані 3 шт.; панчохи 6 шт.; куртки 4 шт.; пальто; взуття сезонне 8 пар; музичні книги. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її представниця свій позов підтримали та просили задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просили відмовити через безпідставність та недоведеність доказами. Позивач за зустрічним позовом та її представниця свої вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та доводи їх захисників, пояснення свідків, перевіривши матеріали позову прийшов до наступного висновку. Сторони з 16 березня 2019 року по 05 грудня 2023 року перебували у шлюбі, проживали в [ADDRESS] . В той же час, позивач за зустрічним позовом висуну вимогу про те, що вони почали спільно проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01 серпня 2011 року. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293ЦПК України). Також, в ч.1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, тобто факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 частини 1 цієї статті передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно положень частин 3-4, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження слід розглядати в позовному провадженні, якщо із правовідносин вбачається спір про право. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч.2 цієї статті визначено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (Стаття 78 ЦПК України допустимість доказів). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачені критерії оцінки доказів, зокрема суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження позовних вимог позивача за первісним позовом було представлено акт з місця проживання від 26 грудня 2023 року, відповідно до якого односельці [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет за адресою: [ADDRESS] , з 02 вересня 2011 року по 16 березня 2019 року. Допитані в судовому засіданні односельці та сусіди позивача за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що приблизно з 2011 року з [PERSON] в с. Михайло-Ларине за його місцем проживання почала спільно проживати жінка на ім`я [PERSON] , яка після одруження з ним мала прізвище [PERSON] . [PERSON] вони разом постійно, вели господарство, в основному сім`ю забезпечував чоловік. З час спільного проживання вони купили трактор. Однозначно підтвердили, що на час купівлі трактору, яким потім користувався [PERSON] в своєму господарстві та роботі, був куплений вже за час їх спільного проживання. На час купівлі спірного трактору позивачка не займалася домашнім чи сільським господарством, тому купівлю його і зазначення в свідоцтві про його реєстрацію права керування [PERSON] підтверджує, що між ними були більш ніж миттєві або романтичні відносини, а доказів, що вони вели спільну підприємницьку діяльність немає. Тому із сукупності досліджених доказів слід зробити висновок, що на час купівлі трактора вони мали сімейні відносини як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Доказів про наявність доходів, за які б позивачка за первісним позовом купила спірний трактор суд не надано. Із цих досліджених доказів вбачається, що дійсно, із вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] спільно мешкали однією сім`єю як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу по 16 березня 2019 року. Оскільки свідки не змогли достовірно підтвердити, що вони спільно почали існувати як сім`ї з 02 серпні, тому суд визначає початком їх відносин з вересня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (ч. 2 ст. 74 СК України). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ч. 1 ст. 61 СК України). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч . 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2 ст. 70 СК України). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 СК України). Інше майно (меблі посуд одяг та ін) також не надано доказів про його існування та купівлю/отримання як до шлюбу, так і купівлі під час шлюбу за особисті кошти. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] був куплений колісний трактор XINGTAIT ХТ-240, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Тому виходячи із зазначених положень ст. 74 та ст. 60 СК України його слід вважати їх спільним сумісним майно. Проте вимог про його поділ заявлено не було. Виходячи зі встановлених в судовому засіданні обставин первісний позов в частині визнання зазначеного трактора особистим майном [PERSON] і витребування його із незаконного володіння задоволенню не підлягає, оскільки він є їх спільним сумісним майном і може перебувати в їх спільному чи окремому користуванні за погодженням між власниками, а у разі відсутності згоди, то таке питання необхідно вирішувати в судовому порядку або в порядку вирішення питання про поділ майна згідно з положеннями ст. ст. 69, 70 СК України. Що ж стосується вимог позивачки за первісним позовом про витребування іншого її особистого рухомого майна із протиправного володіння [PERSON] , то такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки доказів про існування переліченого вище майна а також доказів про його набуття/купівлю особисто позивачкою за первісним позовом не надано.

Outcome: approved