Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 4615903346 від 22.07.2022 у розмірі 83369,79 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимоги посилається на те, що 22.07.2022 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4615903346, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50096,72 грн шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Строк кредиту: 18 місяців. Проценти за користування кредитом: 10,99 % річних від суми боргу за договором, 3,50% щомісяця від суми кредиту. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 01.05.2025 його загальна заборгованість перед позивачем складає 83369,79 грн, з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 46 225,78 грн; за відсотками річними (в т. ч. простроченими) 7336,38 грн; за відсотками щомісячними (в т. ч. простроченими) 29807,63 грн. На підставі викладеного, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за Кредитним договором № 4615903346 від 22.07.2022 року, станом на 01.05.2025 року в розмірі 83369,79 грн, а також понесені судові витрати. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 07.10.2025 позовна заява надійшла до суду. 08.10.2025 судом отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. 13.10.2025 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив не надав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 22.07.2022 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 4615903346 на умовах: сума кредиту: 50096,72 грн; строк кредиту: 18 місяців; порядок та умови надання та повернення: кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) робочих днів від дня укладення договору на рахунок Позичальника [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», та погашається безготівковим шляхом на цей же рахунок; річні проценти 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,50 % від суми кредиту. Відповідно до п.1.5 Договору Позичальник доручає Кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту 43450 грн в рахунок погашення заборгованості за КД №4695403774 від 13.05.2021 та 2301,72 грн у якості страхового платежу. В матеріалах справи також наявний паспорт кредиту «Споживчий кредит від КредитМаркет» від 22.07.2022 року, який містить власноручний підпис відповідача. В Розділі 6 Паспорту міститься графік, періодичність та розмір платежів. Останній вісімнадцятий платіж мав бути датований 03.02.2024. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, та підтверджується відповідною Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] . З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що станом на 01.05.2025 року заборгованість [PERSON] перед AT «Таскомбанк» становить 83369,79 грн, з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 46 225,78 грн; за відсотками річними (в т. ч. простроченими) 7336,38 грн; за відсотками щомісячними (в т. ч. простроченими) 29807,63 грн. Згідно з Розрахунком, кредитодавець нараховував щомісячні та річні проценти і після останньої дати погашення відповідно до графіку погашення. Так, з 01.02.2024 по 30.04.2024 нараховано 943, 80 грн у якості річних процентів. З 03.02.2024 по 30.04.2024 нараховано 3506,78 грн у якості щомісячних процентів. Також у матеріалах справи наявне повідомлення-вимога відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, в якій банк доводить до відома відповідача, що станом на 23.05.2025 року існує заборгованість за кредитним договором з вимогою виконати вказане зобов`язання і погасити заборгованість. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Приписами ч. 2 ст. 615 ЦК України визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (постанова від 05.04.2023) вказує, що у випадку порушення позичальником обов`язку з повернення кредиту, регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Тобто, регулятивна норма статті 1048 ЦК України переходить в охоронну статтю 625 ЦК України, які не можуть бути застосовані одночасно. У свою чергу стаття 625 ЦК України визначає міру відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, якщо закінчився строк кредитування чи кредитор пред`явив вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості у порядку передбаченому статтею 1050 ЦК України, то позичальник не отримує від кредитора блага у випадку відстрочення погашення кредиту, а тому і не повинен сплачувати проценти передбачені статтею 1048 ЦК України. У свою чергу очікування кредитора на отримання плати за кредит поза межами домовленостей з відстрочення платежу/платежів не можуть вважатися легітимними так як кредитор може зловживати своїми правами та затягувати з поверненням кредиту в примусовому порядку, щоб отримати більшу винагороду за свої послуг. Таким чином, після закінчення строку кредитування право кредитора на проценти передбачені статтею 1048 ЦК України припиняється. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1,3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач погодилась з умовами Кредитного договору № 4615903346 від 22.07.2022, про що свідчить наявність власноручного підпису. Встановлено, що кредитодавцем виконані умови Кредитного договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення договору про споживчий кредит з відповідачем, а також порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала договір для задоволення особистих потреб, отримувала кредитні кошти та користувалась ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала. Водночас, суд вважає безпідставним стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку кредитування, адже Кредитним договором не передбачені умови для пролонгації такого договору. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочену) 46 225,78 грн; за відсотками річними (в т. ч. простроченими) 6392,58 грн; за відсотками щомісячними (в т. ч. простроченими) 26300,35 грн. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією №2162663618 від 12.08.2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 78918,71 грн стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2301,30 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 83369,79 грн, а задоволено 78918,71 грн, тобто на 95 % (78918,71 х 100 % /83369,79 = 95 % ). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2301,30 грн судового збору (2422,40 х 95 %/100%).

Outcome: partial