Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в юричному шлюбі, який між сторонами було розірвано 03.04.2018. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні матері. На даний час дочка є повнолітньою та навчається в Ніжинському держаному університеті ім.Миколи Гоголя та є студенткою І курсу денної форми навчання другого магістерського рівня, за спеціальністю В11 Філологія, строком навчання з 01.09.2025 по 31.12.2026. У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а лише доходів позивачки не достатньо для її утримання. На даний час відповідач ніяким чином не допомагає утримувати дитину, хоча має таку можливість. За рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти до 01.07.2025, проте спільна дочка сторін продовжує навчання і нині, у зв`язку з чим і подано даний позов. У судове засідання позивачка не з`явилася, протее її представник подав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно. Зі згоди позивачки, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2018 (а.п.9) сторони перебували в юридичному шлюбі, який був розірваний рішення 036.04.2018 набрало законної сили. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.п.10), виданої повторно 26.09.2018 вбачається, що сторони мають повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.06.2022, з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , стянуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 1 липня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 6 травня 2022 року (а.п.15-16). Відповідно до витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади від 09.09.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.п.12), тобто за місцем проживання та реєстрації позивачки, що зазначено у копіії її паспорта громадянки України (а.п.6-8). Відповідно до довідки №548 від 08.09.2025, виданої Ніжинським держаним університетом ім.Миколи Гоголя вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на І курсі факультету філології, історії та політико-юридичних наук другого магістерського рівня, за спеціальністю В11 Філологія, строком навчання з 01.09.2025 по 31.12.2026 (а.п.13). Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК У країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. За змістом ст.180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягай 18 років, покладається на батьків. Крім цього статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства суд визнає, що для прийняття рішення про задоволення позову достатньо законних підстав, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб. Оскільки сторони являються батьками дитини та зобов`язані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхньої спільної дочки, яка перебуває на утриманні позивачки, до закінчення навчання, зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не надав жодних заперечень проти такого, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного, ст.180-184, 199-200 СК України,

Outcome: approved