Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] . Впродовж останнього часу Відповідач почав систематично ухилятися від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини. Він відмовляється добровільно брати участь у забезпеченні належного рівня життя їхньої доньки, не надає матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, медикаменти, оплату лікування, розвиток та навчання дитини. Усі витрати, пов`язані вихованням і забезпеченням дитини, вимушено несе виключно позивачка, проте її фінансових можливостей недостатньо для повного забезпечення дитині належних умов проживання, харчування, лікування, освіти та розвитку. Дитина потребує постійних витрат на продукти харчування, якісне та збалансоване меню, відповідний одяг і взуття, особливо з урахуванням зміни сезонів, а також на засоби гігієни, ліки у разі захворювання, оплату профілактичних оглядів, вакцинації та інших необхідних медичних процедур. Крім того, дитина зростає та розвивається, тому потребує коштів на шкільне навчання, придбання підручників, канцтоварів, оплату гуртків та додаткових занять для розвитку здібностей. Усе це є необхідним для її фізичного, розумового, емоційного та соціального розвитку. Особливої уваги заслуговує той факт, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради дитині офіційно надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Цей статус підтверджує підвищену потребу дитини у матеріальному забезпеченні та соціальній підтримці, а також зобов`язує батьків дбати про належний рівень її життя. Ухиляння Відповідача від виконання цих обов`язків особливо негативно позначається на задоволенні базових потреб дитини та її гармонійному розвитку. Незважаючи на неодноразові прохання брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, Відповідач ухиляється від цього та не надає жодної допомоги. Така поведінка негативно впливає на умови життя дитини, обмежує її можливості для повноцінного розвитку та ставить під загрозу задоволення її базових потреб. Враховуючи систематичне ухиляння Відповідача від виконання обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини, її особливий статус як постраждалої внаслідок воєнних дій та фактичні витрати на проживання, харчування, лікування, освіту і розвиток, вважає за необхідне призначити більший розмір аліментів. Це дозволить забезпечити їхній доньці належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Стосовно наявності у Відповідача інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей, то таких немає. Вважає, що батьки мають рівний обов`язок на утримання дитини, тому батько, який є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі 8000 гривень на дитину щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму. Враховуючи наведене просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі 8000 гривень на дитину щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви Позивачем до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позовній заяві зазначила, що просить про розгляд справи без її участі, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. [INFO] народилася [PERSON] батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] від 07.10.2014 року. Із копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.09.2023 року №1282 «Про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів» надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів [PERSON] , [INFO] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону Укр аїни «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Як встановлено судом неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач коштів на утримання дитини не надає. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів щомісячних витрат на утримання дитини. Виходячи з обставин справи, враховуючи той факт, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2025 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial