Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" 29.10.2025 звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором 501306912, від 26.03.2021 у розмірі 83 785,53 гривень, судового збору у сумі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.03.2021 між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту №501306912, відповідно до якої тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту 50 000,00 грн.; процентна ставка - % річних - 19,99, фіксована; строк кредитування - 36 місяців. 26.03.2021 АТ «Сенс банк» акцептував зазначену оферту та перерахував відповідачу кошти в сумі 50 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №152170288. 24.03.2025 АТ «Сенс банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 83 785,53 грн. Станом на 27.08.2025 заборгованість відповідача за угодою про надання споживчого кредиту від 26.03.2021 №501306912 становить 83 785,53 гривень, з яких 34 121,39 грн. - заборгованість за кредитом, 17 364,14 грн. - заборгованість по відсотках, 32 300,00 грн. - заборгованість по комісії яка утворилась станом на 27.08.2025. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача. Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.10.2025 №1950048, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Довідкою про причину повернення АТ «Укрпошта», рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось з відміткою від 20.12.2025 «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву до суду не надходив, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача наддав заяву у якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу просить розглядати у його відсутності, протии ухвалення заочного рішення не заперечує. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За згодою позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 26.03.2021 між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту №501306912, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту, а також графіком платежів. Відповідно до вступної частини оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501306912, підставою для її укладення є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», а також визначено наступні умови: тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту 50 000,00 грн.; процентна ставка - % річних - 19,99, фіксована; строк кредитування - 36 місяців. Вказана угода підписана особисто [PERSON] 26.03.2021. 26.03.2021 АТ «Сенс банк» акцептував зазначену оферту та перерахував відповідачу кошти в сумі 50 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №152170288. 24.03.2025 АТ «Сенс банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 83 785,53 грн. За розрахунком позивача станом на 27.08.2025 заборгованість відповідача за угодою про надання споживчого кредиту від 26.03.2021 №501306912 становить 83 785,53 гривень, з яких 34 121,39 грн. - заборгованість за кредитом, 17 364,14 грн. - заборгованість по відсотках, 32 300,00 грн. - заборгованість по комісії яка утворилась станом на 27.08.2025. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір укладений в електронній формі, та електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин першої-другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом установлено, що відповідач умови договору не виконав, не повернув фактично отримані та використані грошові кошти і не сплатив відсотки за користування цими грошовими коштами, що передбачено як умовами договору так і ст.ст.1049,1050 ЦК України, а тому позов АТ «Сенс банк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 34121,39 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 17 364,14 грн., що складають загальну суму - 51485,53 грн. підлягають задоволенню. Що ж стосується такої складової заборгованості, як комісія в розмірі 32 300,00 грн, то вимога про її стягнення задоволенню не підлягає, оскільки суперечить положенням ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навів заперечень щодо неотримання та невикористання ним грошових коштів позивача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 51485,53 гривень. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 61,44% (51485,53 Х 100 / 83785,53), з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1488,32 (2422.40 Х 61,44%) грн сплаченого судового збору.

Outcome: partial