Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на спадкове майно: 42/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного та черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м, не знято, тому змушена звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Зняти накладені арешти на все майно, що належало [PERSON] , а саме на 42/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного та черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м, не знято, тому змушена звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду, а саме: -реєстровий номер 9024208 (згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АВ № 961890, 04.09.2009, Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ, Сокол Ю.С., виконавче провадження № В-7/711 (2009), реєстровий № 9775569, реєстровий № 12570768; -реєстровий номер 9775569 (згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП 18917323, 27.04.2010, Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ); - реєстровий номер 12570768 (згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 32847036, 01.06.2012, Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ) Відповідно до Заповіту від 28 лютого 2007 року, який зареєстрований державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори - Михальовою Л.І. в реєстрі за № 3-883, бабуся позивачки [PERSON] , зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті належить їй та на що вона за законом має право, вона заповідає братові позивачки [PERSON] , [INFO] . Позивачка мотивувала позов тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, брат позивачки [PERSON] купив 21/100 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м. [INFO] , бабуся позивачки [PERSON] померла. Брат позивачки [PERSON] прийняв спадщину, яка складається з: 21/100 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата позивачки [PERSON] , але не встигла оформити своїх спадкових прав, так як померла [INFO] . Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та [PERSON] , є позивачка [PERSON] . 02 березня 2019 року, позивачка звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Л.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Л.І., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 18 травня 2024 року позивачка знов звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Л.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , але позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладені арешти на все майно, що належить братові позивачці [PERSON] , спадкоємицею якого була мати позивачки [PERSON] (Відповідь № 1699/02-14) від 18.05.2024 року. З листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 26.11.2019 року № 26588 вбачається, що у відділі на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3135/09, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі 482239,58 грн., постанова про закінчення винесена 15.12.2010 року; виконавчого листа № 6-99/08, виданого Новоазовським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа Банк» грошових коштів у розмірі 103084,56 грн., постанова про закінчення винесена в 2010 році; виконавчого листа № 2-3135/09, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі 103084,56 грн., постанова про закінчення винесена 30.06.2011 року. Виконавчі провадження були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Дана ситуація мимусила позивачку звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси Ганошенка С.А. від 24 липня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третіх осіб: державного нотаріуса Хаджибейської державної нотаріальної контори Михальової Лідії Іванівни, Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, ТОВ «УКР ДЕБТ ПЛЮС», про визнання права особистої приватної власності на спадкове майно та зняття арешту з майна та призначити розгляд справи в загальномупозовному порядку. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси Ганошенка С.А. від 06 березня 2025 року клопотання позивача - адвокат Імран О.О. про витребування доказів по цивільній справі № 521/11776/24 задоволено та витребувано у Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» належним чином завірену копію договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 11139919000 від 10.04.2007 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси Ганошенка С.А. від 31.07.2025 року залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору -ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси Ганошенка С.А. від 31 липня 2025 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства«УКРСИББАНК», Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третіх осіб: державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Михальової Лідії Іванівни, Малиновського відділу державної виконавчої служби умісті Одесі, ТОВ «УКРДЕБТПЛЮС» про визнання права особистої приватної власності на спадкове майно та зняття арешту з майна та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Імран Ольга Олександрівна у судове засідання з`явились, на задоволенні позову в повному обсязі наполягали. Відповідачі: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» та треті особи: державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори Михальова Л.І., Малиновський ВДВС у місті Одесі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином та своєчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного листа. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, брат позивачки [PERSON] купив 21/100 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м. [INFO] , бабуся позивачки [PERSON] померла. Брат позивачки [PERSON] прийняв спадщину, яка складається з: 21/100 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається в цілому з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 46,5 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 411 кв.м. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата позивачки [PERSON] , але не встигла оформити своїх спадкових прав, так як померла [INFO] . Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та [PERSON] . Суд констатує наявність спадкової трансмісії, передбаченої статтею 1276 ЦК України. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Спадкова трансмісія перехід права на прийняття спадщини до спадкоємців особи, яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв`язку зі смертю, протягом 6-ти місяців з дня смерті особи, яка мала право на спадщину. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на спірне майно накладено арешти: реєстраційний № 9024208 постанова АВ № 961890 від 04.09.2009; реєстраційний № 9775569 постанова ВП № 18917323 від 27.04.2010; реєстраційний № 12570768 постанова від 01.06.2012. Із листів Малиновського відділу ДВС вбачається, що виконавчі провадження щодо [PERSON] закінчені, а матеріали проваджень знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання. Судом встановлено, що первісним кредитором був АТ «УКРСИББАНК». Право вимоги було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011, що підтверджується актами приймання-передачі; ПАТ «Дельта Банк» ліквідовано; ухвалою суду у даній справі залучено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як правонаступника кредитора. Питання дійсності правонаступництва не є предметом спору та не заперечувалося сторонами. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 12, 81 ЦПК України, особа має право на ефективний судовий захист. Зняття арешту та визнання права власності є належним способом захисту, коли арешт перешкоджає реалізації права власності, а інший порядок його усунення є неможливим. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 у справі № 161/6125/17. Щодо спадкових прав згідно зі статтями 1216, 1218, 1220, 1268, 1276 ЦК України, право власності на спадкове майно виникає в силу закону з моменту відкриття спадщини. Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 308/9708/16-ц зазначив, що відсутність державної реєстрації не спростовує набуття права власності у порядку спадкування. Щодо незаконності подальшого існування арештів, то відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт підлягає скасуванню, якщо відсутні правові підстави для його збереження. Після смерті боржника та закінчення виконавчих проваджень арешти втратили правову мету. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 804/4871/18, від 17.12.2019 у справі № 808/1914/18. Подальше існування арештів є непропорційним втручанням у право власності позивачки, що порушує статтю 321 ЦК України та статтю 1 Першого протоколу до Конвенції. Частинами 1,2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Враховуючи вищевказані норми, та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved