Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «Новий колектор» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 576 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, 14.12.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14.12.2019-010000757. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 7 200 грн, з первинним строком 14 днів. Кредитор виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 31.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 12816 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7200 грн та за відсотками - 2016 грн, а також штраф у розмірі 3600 грн. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № 261223-10, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Крім того, 29.04.2019 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0163-5686. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 500 грн, зі строком кредитування 14 днів. Кредитор виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 5760 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4500 грн та за відсотками - 1260 грн. 07.08.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКР-070824-1, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 14.12.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було підписано заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 14.12.2019, та укладено кредитний договір № 14.12.2019-010000757. Відповідно до п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту (п. 1.2 договору). У Заявці та підтвердженні укладання кредитного договору зазначено суму кредиту 7 200 грн, яку було перераховано відповідачу 14.12.2019 о 21:04:30. Строк користування Кредитом: 14 календарних днів з дати отримання; проценти: 2 016 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); графік платежів: сума кредиту 7 200 грн та проценти 2 016 грн сплачуються до 28.12.2019 включно. Відповідно до п.5.4 пропозиції про укладення договору кредиту (оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом Заявку та підтвердження укладення кредитного договору зі сторони позичальника підписано одноразовим ідентифікатором Q9429. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № 261223-10, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 14.12.2019-010000757 від 14.12.2019. Відповідно до довідки про розмірі простроченої заборгованості за кредитним договором № 14.12.2019-010000757 від 14.12.2019 [PERSON] станом на 31.07.2025 має заборгованість перед ТОВ «Новий колектор» у розмірі 12 816 грн, що складається з: - 7 200 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 2 016 грн - прострочена заборгованість за відсотками; - 3 600 грн - прострочена заборгованість за штрафом. 29.04.2019 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0163-5686. Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту становить 4 500 грн, нараховані проценти у розмірі 1 260 грн, строк кредиту становить 14 днів (пп. 2, 3.2, 3.3 договору). Протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % (два відсотка) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 % (п. 4 договору). Сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 5760.00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1260.00 грн (у грошовому вираженні) (п. 5 договору). У разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % (двох відсотків) (включно) пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення (п. 6 договору). Факт перерахування коштів підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 29.04.2019. 07.08.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКР-070824-1, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0163-5686 від 29.04.2019. Відповідно до довідки про розмірі простроченої заборгованості за кредитним договором № 0163-5686 від 29.04.2019 [PERSON] станом на 31.07.2025 має заборгованість перед ТОВ «Новий колектор» у розмірі 5 760 грн, що складається з: - 4 500 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 1 260 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з положеннями ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами факт укладення відповідачкою кредитних договорів № 14.12.2019-010000757 від 14.12.2019 та № 0163-5686 від 29.04.2019. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 14 976 грн, з яких: - 9216 грн - за кредитним договором № 14.12.2019-010000757 від 14.12.2019; - 5760 грн - за кредитним договором № 0163-5686 від 29.04.2019. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 3 600 грн. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене вище, стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 600 грн, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 14 976 грн. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial