Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник позивача Супрун Є.В. звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 33138 грн 79 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2422 грн 40 коп. Позов обґрунтовано тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір: 08.07.2018 кредитний договір №2001073333301, за яким позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 1000 грн 00 коп., який пізніше було збільшено до 21000 грн 00 коп. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.06.2025 складає: 33138 грн 79 коп., з яких: 20913 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом; 12225 грн 33 коп. - заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу відповідачу, але у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою від 26.11.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 08 липня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №2001073333301 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до наданої представником позивача копії заяви №2001073333301 відповідач просив відкрити на її його поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку, номер кредитної картки миттєвого випуску (не персонифікованої) [NUMBER] , встановити кредитний ліміт у розмірі 1000 грн 00 коп. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Також, підписанням заяви відповідач підтвердила, що ним отримана у непошкодженому стані платіжна картка та ПІН, а також що з правилами платіжної картки ознайомлена та зобов`язується їх дотримуватись. Реальна річна процентна ставка складає 59,41% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 1255 грн 17 коп. Копія паспорта споживчого кредиту містить інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію. 08 липня 2018 року споживчий паспорт підписаний [PERSON] . До позову додано роздруківку публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.04.2018, які не містять підпису відповідача. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001073333301 від 08.07.2018 встановлено кредитний ліміт на рахунок № [NUMBER] [PERSON] 08.07.2018 у розмірі 1000 грн 00 коп.; 12.07.2018 кредитний ліміт збільшено до 3000 грн 00 коп.; 20.09.2018 кредитний ліміт збільшено до 7000 грн 00 коп.; 04.04.2019 кредитний ліміт збільшено до 9100 грн 00 коп.; 14.08.2019 кредитний ліміт збільшено до 11400 грн 00 коп.; 11.12.2019 кредитний ліміт збільшено до 14300 грн 00 коп.; 04.06.2020 кредитний ліміт збільшено до 17200 грн 00 коп.; 16.10.2020 кредитний ліміт збільшено до 19200 грн 00 коп.; 26.05.2023 кредитний ліміт збільшено до 21000 грн 00 коп. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2001073333301 від 08.07.2018 станом на 03.06.2025 сума боргу за кредитом становить 33138 грн 79 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 20913 грн 46 коп., за процентами - 12225 грн 33 коп. Надана суду виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 08.07.2018 по 03.06.2025 не містить інформації про встановлення кредитного ліміту. Водночас виписка з особового рахунку містить інформацію про рух коштів, в тому числі на погашення заборгованості за кредитним договором №2001073333301 від 08.07.2018. Норми права застосовані судом. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів, які б свідчили про визнання недійними вказаних вище договорів у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17). Таким чином, копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами переходу права вимоги у спірних правовідносинах. Оцінюючи заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов\-'язків, передбачених законом. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом переправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» належними доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги є платіжна інструкція платника та повідомлення надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції. При цьому, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи мають відповідати вимогам для первинних документів. Висновки суду. У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме - надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивач надав суду копію кредитного договору №2001073333301 від 08.07.2018, заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем. В підтвердження отримання відповідачем коштів за кредитним договором №2001073333301 від 08.07.2018 суду надано виписку з особового рахунку [NUMBER] відкритому в ПУМБ на ім`я [PERSON] яка містить інформацію про рух коштів по вказаному рахунку за період з 08.07.2018 по 03.06.2025. З даної виписки про рух коштів по особовому рахунку убачається, що відповідач використовував кредитні кошти в межах кредитного ліміту - 21000, 00 гривень, який збільшувався за період з 08.07.2018 по 26.05.2023 з 1000 грн до 21000 грн. З наданих суду доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору №2001073333301 від 08.07.2018 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість погодив зі своєї сторони всі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. При цьому, договір підписано відповідачем фізично. Крім того, якщо особа, схвалює даний правочин своїми наступними діями, суд задовольняє позов про стягнення боргу за таким кредитним договором. Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. В даній ситуації відповідач схвалив даний правочин своїми наступними діями - здійснював часткову оплату за договором №2001073333301 від 08.07.2018 з 20.08.2018 по 20.01.2022, та 30.11.2022. У такий спосіб, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між АТ «ПУМБ» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитних договорах. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За відсутності рішення суду про визнання правочину чи його окремих частин недійсними діє презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), тобто всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені зобов`язання, в тому числі обов`язок позичальника сплачувати комісію - підлягали виконанню Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у визначений строк АТ «ПУМБ» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2001073333301 від 08.07.2018 у розмірі 33138 грн 79 коп., з яких: 20913 грн 46 коп., заборгованість за кредитом та 12225 грн 33 коп., заборгованість за процентами. У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 2422 грн 40 коп. (сплата судового збору при подачі позовної заяви). Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 100%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved