Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

17.12.2025 позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач - її син, інших дітей не має, чоловік помер [INFO] . Наразі є непрацездатною, за станом здоров`я не може працювати, тому потребує матеріальної допомоги від повнолітнього сина. Іншого доходу, крім пенсії в розмірі 2661 грн., не має. Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 18.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу рекомендованим повідомленням 27.12.2025, але правом подання відзиву в передбаченому ст.178 ЦПК порядку та строки не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є матір`ю відповідача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №29 від 14.11.1974. 16.11.2004 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2005, актовий запис №361 від 16.11.2004. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчать дані свідоцтва про смерті серії [NUMBER] , актовий запис №194 від 21.02.2015. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №326751 від 05.07.2024, позивач є інвалідом з дитинства, 02.07.2024 встановлену ІІ групу інвалідності безстроково. Із медичного висновку ЛКК №2304 від 08.08.2024, позивач невиліковно хвора, через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійного стороннього догляду. Отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, про що свідчить відповідне посвідчення. Перебуває на обліку в Личаківському ОУ ПФУ м. Львова і отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума якої за період з 01.07.2025 по 31.12.2025 складає 15966 грн., тобто по 2661 грн. на місяць. Ст.51 Конституції, ч.1 ст.202 СК України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, та утримувати їх. Згідно із ч.1 ст.204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. В п.21 ПП ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України). Право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що це право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з цих обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. За ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Ч1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Оцінивши в призмі наведених правових норм надані докази в сукупності, суд приймає до уваги, що позивач досягла пенсійного віку, є інвалідом ІІ групи, має низку захворювань, потребує постійного прийому лікарських препаратів та догляду, в зв`язку з чим їй необхідна матеріальна допомога повнолітніх дітей. Разом з тим, відповідач не надав доказів, які б свідчили про необхідність його звільнення від сплати аліментів на утримання непрацездатної матері. Враховуючи обов`язок повнолітнього сина утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. З урахуванням положень ч.1 ст.79 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня подання позовної заяви. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved