Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявниця є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Донецьку. Посилаючись на те, що місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, на якій державні органи України не здійснюють свої повноваження, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть встановленого законодавством зразка та вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті свої матері [PERSON] , яка народилася у місті Донецьку [INFO] та померла [INFO] у місті Донецьку. Ухвалою суду від 24.11.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. 29.12.2025 до суду від заявниці надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, явку повноважного представника до суду не забезпечила, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Враховуючи положення ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також строки розгляду справ вказаної категорії, визначені ст. 317 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Пунктом 18 вказаної Постанови роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 Розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно з Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07.02.2019 № 32/2019 місто Донецьк є тимчасово окупованою територією. Судом встановлено та підтверджується наданими до заяви документами, зокрема, копією паспорта та відповідного свідоцтва про народження, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та рідною донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати заявниці - [PERSON] померла у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.06.2025 окупаційним органом влади, про що складений актовий запис про смерть №170259930000105167002. З урахуванням вищезазначених обставин та положень законодавства, оскільки місто Донецьк відповідно до меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України від 07.02.2019 №32/2019, на момент смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть за місцем смерті входило до наведеного переліку тимчасово окупованих міст, наразі неможливо здійснити реєстрацію смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». При цьому суд враховує, що надані заявницею документи в достатній мірі підтверджують юридичний факт, який вона просить встановити. За вказаних обставин, беручи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, а саме для проведення державної реєстрації факту смерті її матері, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved