Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою заінтересовані особи: Любарська селищна рада Житомирського району Житомирської області, Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що матір`ю заявниці [PERSON] була [PERSON] , [INFO] . За життя, [PERSON] була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , при цьому, до своєї смерті, вона постійно проживала за вказаною адресою однією сім?єю з своєю дочкою [PERSON] та чоловіком останньої. Будь-яких інших осіб, за вище вказаною адресою, із [PERSON] на день смерті останньої не зареєстровано та не проживало. Померла [PERSON] [INFO] . За життя, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла заявниці - [PERSON] . Будинок, що за адресою місця реєстрації [PERSON] , належав останній на праві власності. На момент смерті [PERSON] , [PERSON] не була зареєстрованою за адресою, за якою було зареєстровано місце проживання її матері. Спадкова справа відразу після смерті [PERSON] (в шестимісячний строк) не заводилася, так як заявниця розуміючи, що згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини прийняла спадщину, а тому не вважала за необхідне звертатися до нотаріуса із відповідною заявою, в тому числі і через сімейні обставини. Надалі, заявниця через свого представника звернулася до нотаріуса, при цьому по факту смерті її матері було заведено спадкову справу №588/2025. У межах заведеної вказаної спадкової справи, бажаючи оформити свої спадкові права на майно померлої, заявниця подала всі наявні у неї документи, для підтвердження родинних відносин зі своєю матір?ю та для підтвердження факту спільно проживання із нею, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до постанови від 28.11.2025 державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Клименюк А.О., нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через ненадання заявницею документів, які передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З наданих до заяви документів слідує, що станом на 25.05.2021, місце реєстрації заявника та її матері (спадкодавця) були різними, а отже відсутня реальна можливість мати вищевказані документи, для надання їх нотаріусу. Однак через різне місце реєстрації зі спадкодавцем, в досудовому порядку, заявник не може підтвердити перед нотаріусом факт прийняття спадщини, при цьому такий факт може бути встановлений рішенням суду. За таких обставин, встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця на момент смерті останнього, має для нього суттєве юридичне значення і є необхідним для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1268 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не може підтвердити перед нотаріусом вище вказаний факт. На підставі викладеного вище, представник заявника просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем, своєю матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини станом на 25.05.2021. 08 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 10 год 00 хв 07 січня 2026 року. Задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи: Любарської селищної ради у судове не з`явився, надав клопотання, про розгляд справи без участі представника. Зазначив, що Любарська селищна рада не заперечує щодо задоволення вимоги заявника. Завідувач Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Заяв та клопотань до суду не подав. Направив на адресу суду матеріали спадкової справи №588/225, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона все життя проживає по сусідству із [PERSON] , яка проживає в будинку своїх батьків. Батько помер раніше, а мати [PERSON] пізніше. [PERSON] доглядала свою матір [PERSON] до дня її смерті. А вона, як медичний працівник, надавала медичну допомогу [PERSON] . Свідок також вказала, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживала [PERSON] та її чоловік. Інші особи в даному будинку не проживали. Вислухавши пояснення представника заявника та свідка, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 28.11.2025 № 00055038544 слідує, що [PERSON] народилася [INFO] , і її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 15 жовтня 1989 року Москалівською сільською радою Ярмолинецького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище - « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №13. [INFO] в с.Стрижівка Любарського району Житомирської області у віці 84 роки померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №169. Із заповіту, посвідченого 27 липня 2015 року Грищук А.В., секретарем Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області слідує, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, що на день її смерті буде її належати, де б воно не знаходилося б та з чого б воно не складалося б, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . Довідка видана 25 листопада 2025 року Стрижівським старостинським округом Любарської селищної ради Житомирської області №578 [PERSON] , [INFO] вказує на те, що її мати [PERSON] , [INFO] , на момент відкриття спадщини (на день своєї смерті, яка настала [INFO] ), була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] , за вказаною адресою, на момент її смерті, зокрема станом на [INFO] не було зареєстрованих осіб. На момент відкриття спадщини, на день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , з нею за вище вказаною адресою, постійно без реєстрації, зокрема з 23.03.2007, проживали однією сім?єю: дочка [PERSON] [INFO] ; зять [PERSON] [INFO] . Із витягу про державну реєстрацію прав виданого КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради слідує, що [PERSON] являлася власником житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 28 листопада 2025 року №2241/02-31, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після померлої [INFO] матері [PERSON] , на спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи №588/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся представник [PERSON] . Разом з тим, в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про інших осіб, які могли претендувати на спадщину або ж звернулись з відповідними заявами. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно до п. 23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 28 листопада 2025 року №2241/02-31, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] , на спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. У суду немає підстав не довіряти вказаним документам, поясненням свідка, а тому суд вважає факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] доведеним. Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий представником акт опитування особи від 30.11.2025, а саме [PERSON] , так як викликаний в судове засідання в якості свідка [PERSON] не зв`явився та представник заявника в судовому засіданні відмовився від його допиту. Окрім того, суд не приймає до уваги нотаріальну завірену заяву [PERSON] , яка за своєю суттю є письмовими показами останнього, так як в якості свідка [PERSON] в судове засідання не викликався, а надана представником заявника заява з показами [PERSON] не є належним доказом в розумінні ЦПК України. Встановивши, що факт, який просить встановити заявник має для нього юридичне значення, а також давши оцінку доказам, якими підтверджується вказаний факт, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved