Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовною заявою, на підставі ст.ст. 14, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24.08.2024-100002402 від 26.08.2024 у розмірі 16491,20 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що 24.08.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) № 24.08.2024-100002402. Відповідно до умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.08.2024, строком на 70 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та неустойки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 16491,20 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8000,00 грн., відсоткам у розмірі 4491,20 грн., неустойки 4000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою судді Олексанрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 48-49). Представник позивача в судове засідання не з?явилася, клопотала про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.10). Відповідач у судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 56, 61, 66, 74), про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, згідно ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 26.08.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) № 24.08.2024-100002402 шляхом підписання останнім електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції. Відповідно до умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн., строком на 70 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 03.11.2024, з встановленням процентної ставки, комісії та неустойки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 24.08.2024-100002402 від 26.08.2024 утворилася заборгованість у розмірі 16491,20 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту (основний борг) у розмірі 8000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4491,20 грн., та неустойки у розмірі 4000 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з ч.3-6, 8, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості. А тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і підтверджені документально судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved