Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивачка 20 листопада 2024 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила скасувати державну реєстрацію речового права (права комунальної власності) Коблівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:06:000:0309 площею 1,91 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки та визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:06:000:0134, площею 1,91 га, для ведення особистого селянського господарства в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №001151 від 24.03.2005 року, виданого на підставі розпорядження Березанської РДА від 25.12.2003 року №1178 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №270 від 24.03.2005 року, матері позивачки [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 4820982200:06:000:0134, площею 1,91 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Відомості про вказану земельну ділянку не були перенесені з Державного реєстру земель до державного земельного кадастру в автоматичному порядку після 01.01.2013 року. 08 травня 2023 року матір позивачки померла, позивачка є єдиним спадкоємцем після її смерті. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка. Однак здійснити реєстрацію спадкового майна не можливо, так як земельна ділянка з кадастровим номером 4820982200:06:000:0134, площею 1,91 га, належна матері позивачки на підставі Державного акту серії МК №001151 від 24.03.2005 року, співпадає з іншою земельною ділянкою комунальної власності площею 1,91 га кадастровий номер, 4820982200:06:000:0309, у зв"язку з чим позивачка не може зареєструвати в державному земельному кадастрі земельну ділянку, отриману в спадщину після смерті матері. Відповідач відмовився самостійно прийняти рішення про скасування реєстрації земельної ділянки комунальної власності, так як це суперечить приписам Закону України Про Державний земельний кадастр. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с.53). Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.67). Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.89). Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 01.01.2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі, однак при формуванні відомостей з ДЗК встановлено, що такі відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер 4820982200:06:000:0134 площею 1,91 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві приватної власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 001151 від 24.03.2005 року, в Державному земельному кадастрі відсутні. Довідка Коблівської сільської ради від 04.11.2024 року за вих.№ 48зем про те, що земельна ділянка загальною площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0134, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , співпадає з іншою земельною ділянкою площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, комунальної власності, містить лише інформаційний характер, що підтверджує місце розташування земельної ділянки на території Коблівської сільської ради та її цільове призначення. Оскільки, відомості про вказану земельну ділянку не були перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматичному порядку після 01.01.2013 року, відповідно вказана земельна ділянка вважається такою, що не була сформованою. Згідно п.29 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року за № 1051, земельній ділянці кадастровий номер 4820982200:06:000:0309 присвоєно за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 всі несформовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі в тому числі і спірна земельна ділянка площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309 комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, були сформовані та інвентаризовані а також ті, які розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, в автоматичному порядку переходять до комунальної власності за адміністративно-територіальним принципом. Держгеокадастром України було прийнято наказ №45 від 15.03.2018 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності». В подальшому, наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №8259/0/14-18-СГ від 23.11.2018 «Про затвердження документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Березанського району Миколаївської області. Відповідно до ст.ст.15-1, 117, 122 Земельного кодексу України, на виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018, наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №9143/0/14-18-СГ від 20.12.2018 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018 року вказані у додатку земельні ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі і спірна земельна ділянка, площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, були сформовані та інвентаризовані на підставі землевпорядної документації, розробленої відповідно до чинного законодавства та за участі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області передані із державної власності у комунальну власність Коблівської сільської об`єднаної територіальної громади. Оспорювані дії щодо формування земельної ділянки були здійснені ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, яке відповідало за проведення інвентаризації земель та формування земельних ділянок на підставі відповідних нормативних актів і документів. Після завершення процесу формування земельних ділянок, відповідно до наказу №9143/0/14-18-СГ від 20.12.2018, земельні ділянки були передані у комунальну власність Коблівській сільській раді. Коблівська сільська рада, в свою чергу, здійснювала реєстрацію переданих земельних ділянок, однак не була ініціатором їх формування або інвентаризації. Передача земельних ділянок здійснювалася на виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» у межах реалізації земельної реформи Президента України Володимира Зеленського в частині земельної децентралізації. Для виконання зазначеного Указу було прийнято постанову КМУ від 16.11.20 р. №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», яка визначила низку завдань для окремих міністерств і відомств із метою запуску механізму повноцінного передання з державної в комунальну власність земель сільськогосподарського призначення всім без винятку територіальним громадам. Вищенаведене лише підтверджує правомірність та правильність процедури формування та передачі земельних ділянок в комунальну власність Коблівської сільської ради, в тому числі і спірної земельної ділянки площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.10.2019 проведено державну реєстрацію права комунальної власності Коблівської сільської ради на земельну ділянку площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства. За результатами дослідження наданих позивачем документів відсутня можливість остаточно встановити чи є земельна ділянка 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, державної власності, саме тією земельною ділянкою, загальною площею 1,91 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0134, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 001151 від 24.03.2005, виданого на підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації від 25.12.2003 № 1178. З приводу відшкодування витрат на сплату судового збору, Коблівська сільська рада не повинна сплачувати судовий збір, оскільки її дії спрямовані на отримання земельних ділянок є виключно адміністративними; сільська рада не була ініціатором процесу формування чи інвентаризації земельних ділянок, а лише виконувала функцію реєстрації земель після їх передачі відповідно до актів, наданими компетентними державними органами, зокрема ГУ Держгеокадастр; Коблівська сільська рада не є стороною чиї дії призвели до виникнення цього спору, вона лише виконувала свої адміністративні функції, що не підлягають оскарженню. Спірні питання щодо формування земельних ділянок та їх інвентаризації належать до компетенції ГУ Держгеокадастр, а не сільської ради (а.с.70-73). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 1968 року та укладення шлюбу [NUMBER] від 03 квітня 1987 року, позивачка є донькою [PERSON] (а.с.34-35). З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської Ради народних депутатів Березанського району Миколаївської області від 01 грудня 1993 року №73 [PERSON] видано державний акт серії МК №841 від 01 березня 1994 року на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 1,91 га на території Коблівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства (а.с.22). У подальшому на підставі розпорядження Березанської райдержадміністрації від 25 грудня 2003 року № 1178 [PERSON] Березанською райдержадміністрацією 24 березня 2005 року видано державний акт серії МК № 001151 на право власності на земельну ділянку площею 1,91 га кадастровий номер №4820982200:06:000:0134, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (на час розгляду справи відноситься до території Коблівської об"єднаної територіальної громади) (а.с.21). [INFO] матір позивачки [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.20). Позивачка відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72412685 від 10.05.2023 року, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2024 року на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , (а.с.36-38). Разом з тим, як зазначає позивачка, оформити своє спадкове право на земельну ділянку площею 1,91 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0134, належну матері [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №001151 від 24.03.2005 року, не можливо, так як вказана спадкова земельна ділянка співпадає з іншою земельною ділянкою комунальної власності площею 1,91 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, у зв"язку з чим позивачка не може зареєструвати земельну ділянку, отриману в спадщину після смерті матері, в ДЗК. З довідки Коблівської сільської ради №88 зем від 04 листопада 2024 року вбачається, що земельна ділянка загальною площею 1,91 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0134 для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві власності [PERSON] згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 001151, виданим 24 березня 2005 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №270, яка розташована в межах території Коблівської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, співпадає та/або перетинається з земельною ділянкою комунальної власності Коблівської сільської ради площею 1,91 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0309, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства (а.с.24). З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4820982200:06:000:0309 площею 1,91 га для ведення особистого селянського господарства відноситься до комунальної власності Коблівської сільської ради (землі сільськогосподарського призначення) та 13 квітня 2020 року Коблівською сільською радою здійснено державну реєстрацію права постійного користування цією земельною ділянкою за [PERSON] , номер запису про право в державному реєстрі прав 36290158 (а.с.23). Як вбачається з копії рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №1 від 15 січня 2019 року про прийняття у комунальну власність Коблівської сільської ради з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення (а.с.33) та наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 9143/0/14-18-СГ від 20 грудня 2018 року про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність (а.с.25-28) та відповідного акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22 грудня 2018 року (а.с.29-32), Головним управлінням Держгеокадастру передано у комунальну власність Коблівської об"єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 5606,3836 га, розташовані в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі у додатку до акта приймання-передачі зазначена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 000841 від 01.03.1994 року, тобто документа, який посвідчував право позивача на користування вказаною земельною ділянкою. Будь-яких доказів припинення права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку відповідачем не надано. Тому суд приходить до висновку про доведеність того, що право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,91 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0134, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області, посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 001151 від 24 березня 2005 року, порушене подальшою реєстрацією, з присвоєнням іншого кадастрового номеру, права власності цю ділянку відповідача, якому земельна ділянка передана з державної власності у комунальну власність у 2018 році, про що здійснено запис у Державному земельному кадастрі. Як встановлено судом, позивачка є спадкоємицею [PERSON] і прийняла спадщину після її смерті за законом (а.с.34-37). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України, статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Пунктами 2 та 10 Розділу VIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до cт. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду України від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення відповідача Коблівської сільської ради проти позову суд не враховує при ухваленні рішення по суті спору, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини у спірних правовідносинах та необхідність поновлення прав позивачки. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved