Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Поморянської селищної ради в особі голови Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту батьківства, та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . У зв`язку із його смертю відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: земельну частку (пай) розміром 1,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ССГ "Сновичі". Позивач зазначає, що [PERSON] , мати позивача, проживала разом із [PERSON] із 1982 року, хоча офіційно шлюбу не зареєстрували. Саме тому запис про батька позивачки у книзі реєстрації народжень здійснено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька позивачки записано за вказівкою матері. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, вимоги позову підтримує та просить задоволити у повному обсязі. Представник відповідача - Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] . [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] т а [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно з довідки Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області № 775 від 29.10.2024, останнє постійне місце проживання померлого [INFO] [PERSON] зареєстровано за адресою: с. Сновичі Золочівського району Львівської області. Заповіт від його імені у Поморянській селищній раді Золочівського району Львівської області, не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його донька [PERSON] , так як була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем в с. Сновичі Золочівського району Львівської області по день його смерті. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 79761588 від 21.01.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 552622 від 08.05.2018, вбачається, що у власності [PERSON] перебувала земельна частка (пай) розміром 1,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ССГ "Сновичі". Суду надано письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з яких останні надають показання, за змістом яких вони є сусідами позивача та підтверджують, що померлий [PERSON] проживав у шлюбі, але не оформив із [PERSON] .. У подальшому від родинних відносин, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Правовідносини між сторонами виникли в зв`язку із вчиненням запису про батька позивача у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, через що відсутнє документальне підтвердження родинних зв`язків між заявницею та її батьком, що, у свою чергу, унеможливлює юридичне оформлення позивачем спадщини після смерті батька у позасудовому порядку. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, за змістом норми частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Згідно з приписами статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина 1 статті 135 СК України). Відповідно до положень частини 3 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з приписами частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1223, 1225, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, спадкування права на земельну ділянку та черговість спадкування за законом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що запис про батька позивача вчинено у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Водночас, безпосередньо дослідженні судом письмові докази та показання свідків переконливо свідчать про те, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] . Так, письмові докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування та отримані у порядку, встановленому законом. Показання свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, доповнюють один одного, а відтак сумнівів у своїй належності та достовірності не викликають. Суд зазначає, що встановлення зазначеного вище факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день його смерті) належало право на земельну частку (пай) розміром 1,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ССГ "Сновичі". За життя [PERSON] особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті, зокрема і право власності на згадану земельну ділянку. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом як дочка [PERSON] , факт чого встановлено судом вище, та в силу приписів частини 1 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем. За наведених обставин, суд доходить переконання, що [PERSON] має обґрунтоване право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим вона і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статей 128, 130 СК України та

Outcome: approved