Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8760 грн. 83 коп. та судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. У 2005 році між ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір №2734141 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області за адресою [ADDRESS] . Відповідач обовязку по сплаті за використану електричну енергію не виконав в результаті чого виникла заборгованість за період 21.05.2017 по 21.01.2019 у розмірі 7428,96 грн. На вказану суму заборгованості позивачем були нараховані 3% річних в розмірі 434,11 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 897,76 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. 10 грудня 2005 року між позивачем, який на той момент інменувався ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та [PERSON] укладено договір №2734141 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. За цим договором Енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому розмірах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами. На підставі укладеного договору 10.12.2005 відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] . Згідно наданого розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 26.01.2023 заборгованість за неоплачену електроенергію складає 7428,96 грн., сума 3% річних 434,11 грн., сума інфляційного збільшення 897,76 грн. Норми права застосовані судом. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги "до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до статті 509ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другої статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625ЦК, якспеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Висновки суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з того, що між сторонами на підставі договору №2734141 від 10 грудня 2005 року виникли правовідносини щодо постачання та споживання електричної енергії, які за своєю правовою природою є договірними зобов`язаннями з надання комунальних послуг. Факт надання послуг позивачем та їх споживання відповідачем за адресою: [ADDRESS] підтверджується відкритим особовим рахунком та наданим розрахунком заборгованості, тоді як відповідач, не скориставшись правом на подання відзиву, не надав суду доказів належного виконання обов`язку з оплати або спростування розміру боргу. Оскільки відповідно до ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і одностороння відмова від нього не допускається, а ст. 714 ЦК України прямо покладає на споживача обов`язок оплачувати прийняті ресурси, суд констатує порушення відповідачем умов договору та вимог закону в період з 21.05.2017 по 21.01.2019. Враховуючи грошовий характер зобов`язання, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, які є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання обов`язку. Встановлена судом сума основної заборгованості у розмірі 7428,96 грн, а також нараховані 3% річних у сумі 434,11 грн та інфляційні втрати у розмірі 897,76 грн є арифметично коректними, відповідають вимогам закону та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі як засіб захисту порушеного права енергопостачальника на отримання плати за наданий ресурс. Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 2684 грн. на користь позивача.

Outcome: approved