Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 31.01.2023 між фізичною особою позичальником: [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») був укладений договір про споживчий кредит № 5367503, згідно з умовами якого відповідач отримав 3 700,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній кредитним договором. 29.05.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги 97-МЛ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, та позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 5367503 від 31.01.2023, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 15 503,00 грн, відповідно до виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 700,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 11 100,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 703,00 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, відмовлено. 19.12.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позов в якому просив відмовити у задоволенні провозову в частині стягнення з нього комісії в сумі 703,00 грн та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього відсотків у сім 11 100,00 грн, зменшити заборгованість за відсотками до 3 700,00 грн. Судові витрати поросив зменшити пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (а.с. 46-50). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2023 [PERSON] , подавши Анкету-заяву на кредит № 5367503 та пройшовши ідентифікацю, уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 5367503 на отримання кредиту у розмірі 3 700,00 грн, строком на 105 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.02.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.05.2023. Договір про надання фінансового кредиту № 5367503 від 31.01.2023 з Додатками № 1 (Графік платежів за договором про споживчий кредит 5367503 від 31.01.2023) та № 2 (Паспорт споживчого кредиту № 5367503) до нього підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W53259, який було надіслано відповідачу 31.03.2023 на зазначений ним номер мобільного телефону (а.с. 7-15). Факт перерахування ТОВ «Мілоан» 31.03.2023 коштів згідно договору 5367503 в розмірі 3 700,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] , підтверджується копією платіжного доручення 92581483 від 31.01.2023 (а.с. 15зв.). В матеріалах справи наявна відомість про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 5367503 з 31.01.2023 по 16.05.2023 ТОВ «Мілоан» (а.с. 16). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 5367503 від 31.01.2023, станом на 12.11.2025 (включно), заборгованість [PERSON] становить 15 503,00 грн, з них: прострочене тіло 3 700,00 грн; прострочені відсотки 11 100,00 грн; заборгованість за комісіями 703,00 грн (а.с. 17). 29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ. Згідно умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5367503 від 31.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26.08.2025), загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 5367503 від 31.01.2023 складає 15 503,00 грн з яких: 3 700,00 грн залишок по тілу кредиту; 11 100,00 грн залишок по відсотках; 703,00 грн залишок по комісії (а.с. 17зв.-27). Також, відповідачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надсилалася письмова претензія про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 5367503 від 31.01.2023 в розмірі 15 503, 00 грн (а.с. 27зв.). За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 5367503 від 31.01.2023 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» по стягненню заборгованості по кредитному договору, однак, враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 11 100,00 грн не є співрозмірною заборгованості за основною сумою боргу 3 700,00 грн, що суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. А тому позовна заява підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 400,00 грн. з яких: 3 700,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3 700,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, заборгованість за комісіями 703,00 грн. Тобто всього 8 103,00 грн. У задоволенні позову в іншій частині слід відмовити. Щодо доводів відповідача в частині заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. У пункті 1.5.1 кредитного договору від 31.01.2023 № 5367503 погоджено, що комісія за надання кредиту становить 703,00 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У відзиві відповідач посилається, зокрема, на положення частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за змістом якої після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляєйому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Однак, умовами кредитного договору погоджено фіксовану одноразову комісію за надання кредиту. Будь-яких умов про оплатність послуг (нарахування комісії) послуг з надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, - кредитний договір від 31.01.2023 № 5367503 не містить. З огляду на викладене вище, судом не встановлено нікчемність положень пункту 1.5.1 кредитного договору від 31.01.2023 № 5367503 щодо нарахування одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 703,00 грн. Доказів оспорення договору, або певних його умов, зокрема, щодо нарахування комісії, - суду не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Надані позивачем докази суд визнає достатніми, належними та допустимими. На підставі ст. 137, 141 ЦПК України, вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 266,12 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 181,38 грн (а.с. 1, 29-32) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial