Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 5,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» села Довжик колишньої Жадівської сільської ради на цей час Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало померлій [INFO] [PERSON] (матері позивача), на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 031465, який зареєстрований 24.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 142, обґрунтовуючи тим, що позивач є претендентом щодо прав згаданої особи, котрі не можливо оформити як спадкові нотаріальним шляхом. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, разом із позовом подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області за довіреністю, [PERSON] , у судове засідання не прибула, відзиву не подала, але подала до електронною поштою заяву про розгляд справи за відсутності представника Семенівської міської ради, за змістом якої зазначила, що проти задоволення позовних вимог міська рада не заперечує (а. с. 21). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання не прибув, був повідомлений про розгляд справи судом через електронний кабінет (а. с. 73). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із прикладенням даних, що після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа № 212/2012, за заявою [PERSON] , 13 березня 2013 року видане свідоцтво про право на спадщину на його ім`я на житло. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, при наявних даних та доказів вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі з`ясовано, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка, поряд з іншим, за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 5,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), котра перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» села Довжик колишньої Жадівської сільської ради нині Новгород-Сіверського Чернігівської області, й це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Зараз відомості про відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) позасудовим шляхом поновити не можливо. Окрім позивача, на заявлене за позовом право померлого ніхто не претендує. Указані обставини підтверджуються даними позовної зави та письмових доказів, зокрема: копії паспорта позивача (а. с. 3); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 6); копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 7). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне виправлений позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, оскільки відповідачем позов визнається, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже зараз відомості про попередній правопосвідчуючий документ на право на земельну частку (пай) позасудовим шляхом поновити не можливо.

Outcome: approved