Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 29.07.2025 року № 17, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») заборгованість за договором про надання кредиту від 09.08.2021 року № 280575-КС-001 в сумі 20 540,53 грн. Представник позивача Козачок М.О., повноваження якої підтверджено довіреністю від 29.10.2025 року № 12, на виконання ухвали суду від 01.10.2025 року надала до суду уточнену позовну заяву позовні вимоги якої залишились без змін. Позовні вимоги мотивовані тим, що шляхом обміну електронними повідомленнями, після акцептування [PERSON] пропозиції ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», сторонами 09.08.2021 року укладено електронний договір про надання кредиту № 280575-КС-001 (далі Договір № 280575-КС-001), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн., шляхом перерахування їх на вказану ним банківську картку № [NUMBER] , на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ним. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 280575-КС-001 належним чином не виконав, лише частково сплативши кошти в розмірі 8 320 грн., як наслідок, станом на 08.08.2025 року виникла заборгованість у сумі 20 540,53 грн., з яких: 9 306,93 грн. сума прострочених платежів за тілом кредиту, 11 233,60 грн. сума прострочених платежів за процентами, про стягнення якої з подано позов. Представник відповідача Лірник Р.І., повноваження якого підтверджуються довіреністю від 16.09.2025 року серії НКА № 539123, надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.05.2021 року в справі № 502/1438/18, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених платежів по процентах та стягненні судового збору, застосувавши до спірних взаємовідносин положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач має право на пільги для ветеранів учасників бойових дій, як наслідок, на нього поширюються пільги щодо не нарахування процентів за час користування кредитом. Представник позивача Козачок М.О., повноваження якої підтверджено довіреністю від 29.10.2025 року № 12, надала до суду відповідь на відзив за змістом якого нараховуючи відповідачу проценти за користування кредитом позивач діяв у межах чинного законодавства, а вказані представником відповідача положення законодавства не підлягають застосуванню до спірних взаємовідносин. Також вказано, що стороною відповідача не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів щодо перебування відповідача на військовій службі протягом строку кредитування за Договором № 280575-КС-001, тобто в період часу з 09.08.2021 року по 24.01.2022 року. Представники позивача в судові засідання не з`явились, за змістом позовної заяви, відповіді на відзив просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в розумінні п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, в судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Представник відповідача, будучи достовірно обізнаним з місцем, датою та часом розгляду справи, в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заперечення на відповідь на відзив та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. З урахуванням вказаного та відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] дистанційно в електронній формі через веб-сайт http://my.bizpozyka.com/ шляхом погодження відповідачем пропозиції позивача та заповнення анкети клієнта, укладено Договір № 280575-КС-001, який [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є Паспорт споживчого кредиту та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі Правила), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. шляхом їх безготівкового переказу на вказані ним реквізити електронного засобу, строком на 24 тижні, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 24.01.2022 року, сплатити комісію за його надання в розмірі 1 500 грн. та проценти за користування ним за фіксованою процентною ставкою 1,07766643% в день, здійснивши відповідно до графіку 12 платежів (кожні 14 днів) по 2 080 грн., таким чином орієнтована загальна вартість кредиту становить 24 960 грн. Відповідно до змісту анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи http://my.bizpozyka.com) [PERSON] у ній, крім іншого, як номер банківської картки для перерахунку коштів вказано [NUMBER] . Факт перерахування 09.08.2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошових коштів в розмірі 10 000 грн. на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу «перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 280575-КС-001 від 09.08.2021» підтверджується роздруківкою квитанції від 09.08.2021 року № 432018692 платіжного сервісу ТАС Pay, довідкою акціонерного товариства «Універсал Банк» від 23.10.2025 року № БТ/Е-16241 та випискою з банківської карти [NUMBER] , емітованої акціонерним товариством «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] . Послідовність дій [PERSON] 09.08.2021 року як клієнта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача на сайті http://my.bizpozyka.com під час укладення Договору № 280575-КС-001 відображено у відповідній візуальній формі, долученій представником позивача до позовної заяви. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 280575-КС-0011 [PERSON] 09.08.2021 року отримано в якості кредиту грошові кошти в сумі 10 000 грн. та в зв`язку з цим нараховано комісію в розмірі 1 500 грн., а за період часу з 09.08.2021 року по 24.01.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щоденно нараховувались відсотки за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 1,07766643% в день від залишку кредиту. Також відображено факт сплати [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошові кошти в сумі 8 320 грн. (24.08.2021 року, 07.09.2021 року, 20.09.2021 року та 04.10.2021 року по 2 080 грн.), з яких: 693,07 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, 6 126,93 грн. на погашення процентів за користування кредитом, 1 500 грн. на погашення комісії, як наслідок, станом на 08.08.2025 року борг [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» становив 20 540,53 грн., з яких: 9 306,93 грн. сума прострочених платежів за тілом кредиту, 11 233,60 грн. сума прострочених платежів за процентами, що узгоджується з довідкою про стан заборгованості. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 18.07.2024 року Державною службою України з надзвичайних ситуацій, [PERSON] відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів учасників бойових дій. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 2 ст. 546 ЦК України сторонами договірних зобов`язань можуть бути встановлені види забезпечення виконання зобов`язання. Приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 09.08.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 280575-КС-001 на підставі якого останнім отримано кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 24 тижні зі сплатою комісії за його надання в розмірі 1 500 грн. та процентів за користування ним за фіксованою ставкою 1,07766643% в день від залишку кредиту), однак [PERSON] свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі належним чином не виконано, як наслідок, його заборгованість перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» станом як на 24.01.2022 року, так і на дату розгляду справи становить 20 540,53 грн., з яких: 9 306,93 грн. заборгованість за кредитом, 11 233,60 грн. заборгованість за процентами. Перевіркою розрахунку заборгованості за Договором № 280575-КС-0011 встановлено факт відображення сплати [PERSON] грошових коштів у розмірі 8 320 грн., належного їх зарахування позивачем на часткове погашення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування ним та комісії за його надання, згідно графіку платежів, а також відповідність узгодженим сторонами договірним умовам як розмірів застосованих процентних ставок, комісій, так і строку їх нарахування. Відомостей про те, що [PERSON] на час розгляду справи виконав свої зобов`язання за Договором № 280575-КС-0011 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в більшому обсязі, ніж вказано представником позивача, суду не надано, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про безпідставність нарахування [PERSON] , процентів за Договором № 280575-КС-0011 та необхідність застосування до спірних правовідносин положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підлягають критичній оцінці судом. Положеннями ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, що діяла упродовж строку кредитування, передбачалось, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Водночас стороною відповідача не надано доказів того, що [PERSON] в період часу з 08.09.2021 року по 24.01.2022 року мав один з статусів військовослужбовця, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які надавали право на пільги, оскільки видача відповідачу 18.07.2024 року посвідчення учасника бойових дій жодним чином не впливає на правильність обрахунку його заборгованості зі сплати процентів за Договором № 280575-КС-0011. З огляду на вказане, очевидно нерелевантними до спірних взаємовідносин є правові висновки, сформульовані Верховним Судом у постанові від 14.05.2021 року в справі № 502/1438/18. Крім того, не послідовною вбачається позиція представника відповідача, який заперечував проти задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] прострочених платежів за нарахованими процентами, не заперечуючи при цьому правомірність дій позивача щодо часткового зарахування на погашення процентів у сумі 6 126,93 грн., а не на погашення тіла кредиту, зі сплачених відповідачем грошових коштів у період часу з 24.08.2021 року по 04.10.2021 року. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. Доводи представника відповідача, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, оскільки дана цивільна справа пов`язана з порушенням своїх обов`язків учасником бойових дій, статус якого на даний час має відповідач, а не його прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved