Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить визнати недійсним договір №181/10/19 від 1.08.2019. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час розгляду в Личаківському районному суді справи №463/7786/25 за позовом [PERSON] відповідач вказав, що управління будинком (а значить і стягнення платні за послуги) здійснюється на підставі договору №181/10/19 від 01.08.2019 та надав копію цього договору, якого раніше у їхньому будинку не бачили. З цього договору випливає, що він підроблений та недійсний, однак у вже відкритому провадженні позивач не може просити скасувати цей договір, бо це є зміною предмету позову, тому звертається з окремим позовом. Зазначає, що договір підписаний уповноваженою власниками житла особою - [PERSON] , також у договорі є посилання на протокол загальних зборів власників житла будинку нібито від 23.02.2019, тобто між заявленою датою нібито зборів і заявленою датою підписання договору з управителем пройшло 5 місяців, хоча рішення зборів групи співвласників у письмовій формі доводяться до відома управителя не пізніше 15 календарних днів з дня проведення зборів групи співвласників. Протоколу зборів відповідач надати не може, бо в нього його немає. А протокол - це підстава для визнання повноважень уповноваженого від власників житла для підписання договору. Такого протоколу зборів немає, його не існує в природі, оскільки загальні збори власників житла будинку у 2019 році не проводилися. Принаймні, ніхто з мешканців будинку участі в них не брав. І ніхто ніколи не вповноважував [PERSON] підписати договір з управителем. Таким чином договір підроблено відповідачем, в одному екземплярі, а будинку навіть підробленого договору не дали. Так само і протокол загальних зборів власників житла будинку мав бути виготовлений щонайменше в двох екземплярах, як це вказано в Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Крім того, на договорі немає дати, а згідно із ст.631 Цивільного Кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сам відповідач датує цей договір 01.08.2019, однак невідомо на якій підставі, в додатках до договору вказано дату 01.07.2019, а на самому договорі дати укладання взагалі не вказано, що також свідчить про недійсність договору. Також договір не має номеру, оскільки незрозумілі каракулі ще із виправленнями, які позивач не може точно прочитати, не дають підстав відповідача наполягати на вказаному ним номері договору, з яким позивач не може погодитися. Крім цього, договір підписано уповноваженою особою, яка не має повноважень на підписання договору, ще і без дати і без номеру. Ухвалою від 25.11.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснити відповідачу право протягом зазначеного строку надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням відзиву до суду копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи, документи, на підтвердження чого додаються до відзиву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач вправі пред`явити зустрічний позов у строк визначений для подання відзиву. Визначити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня його отримання для подання заперечення, копія яких одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, документи, на підтвердження чого додаються до відповіді на відзив та заперечення відповідно. Роз`яснити учасникам справи, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до Цивільного процесуального кодексу України обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. 22.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що порушуючи питання про визнання договору недійсним, позивачем не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо визнання договору недійсним. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, які на думку позивача є підставою для визнання договору недійсним, а саме, що рішення про передачу будинку на обслуговування загальні збори не приймали, з умовами спірного договору мешканців не ознайомлено, однак позивачем не доведено недійсність договору, а тому позовна заява є необґрунтованою. 29.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що [PERSON] , яка нібито підписала договір з ЛКП «Господар» на управління будинком №29 у 2019 році, як уповноважена загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку, засвідчила: що ніколи не була обраною уповноваженою загальними зборами, ніколи раніше не бачила цього договору і не підписувала його, а її підписи на цьому договорі підроблені. Щодо протоколу загальних зборів нібито від 23.02.2019, то співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ознайомившись з копією протоколу нібито зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 23.02.2019, та їхні прізвища внесені в цей протокол, засвідчили, що ніколи не брали участі у вищевказаних загальних зборах у 2019 році, ніяких загальних зборів співвласників будинку у 2019 році не проводилося, вони вперше бачать цей протокол, їх підписи на цьому протоколі підроблені, а вказана у такому Перфілова, яка утрималася, померла ще до 2019 року. З урахуванням наведеного просить визнати договір недійсним. Відповідач правом на подання заперечення не скористався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з долученої до відзиву копії протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] від 23.02.2019 прийнято рішення, зокрема про обрання головою зборів та уповноваженою особою співвласників [PERSON] , а також про здійснення управління будинком через ЛКП «Господар». 01.08.2019 між ЛКП «Управитель» в особі директора Рудика М.В., правонаступником якого є ЛКП «Господар» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] укладено договір №181/10/19 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, зокрема тим, що підписи на спірному договорі та у протоколі загальних зборів від 23.02.2019 підроблені, позивачем всупереч принципу змагальності не представлено суду належних доказів на підтвердження вказаних обставин, долучені до відповіді на відзив письмові свідчення не є належним засобом доказування такої обставини, а висновку експерта позивач не долучив, клопотання про призначення експертизи судом не заявляв. З урахуванням наведеного, оскільки всупереч принципу змагальності позивач не представив суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, суд приходить до висновку, що в задоволення позовних слід відмовити. У справі «Серявін та інші проти України», №4909/04, §58, рішення від 10.02.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Outcome: dismissed