Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

25.06.2025р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна, від шлюбу неповнолітніх дітей немає, але відповідач не прибуває до органу РАЦС для розірвання шлюбу, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Сторони у судове засідання не прибули, позивачка надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Крім того, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, оскільки відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутнвстю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було видане повторно 25.01.2025р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області - між громадянами [PERSON] та [PERSON] 27.07.1996р. був зареєстрований шлюб (а/з №62), після чого дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Відомостей про наявність від цього шлюбу в сторін неповнолітніх дітей - матеріали справи не містять, позивач у позові зазначив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не має та спору про майно сторони не мають, просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату почуття любові один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем, повідомивши, що у відповідача не має можливості з`явитися одночасно з нею, позивачем до органу РАЦС для розірвання шлюбу, чим порушується її право на розірвання шлюбу, тому вона змушена була звернутися до суду за захистом свого права на розірвання шлюбу. Позивачка у позові просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату почуття любові і поваги один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ч.2ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Відповідно з вимог п.1ч.2 ст.141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь позивача з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved