Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, як на спільне набуте майно подружжя. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Поліщук І.О.. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 07.07.2025 року провадження по справі було відкрито провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Скориставшись своїм правом [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Миколюк А.П. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідачі [PERSON] , в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Особи, які беруть участь в справі № 521/11334/25 у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представника позивача [PERSON] адвоката Миколюк А.П. через «Електронний суд» надав заяву в якій він просив первісний позов залишити без розгляду. Одночасно з заявою про залишення позову без розгляду, була надана заява про визнання зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. До суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволені зустрічної позовної заяви наполягає. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року у справі № 521/11334/25 у підготовчому судовому засіданні зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно прийнята судом до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, як на спільне набуте майно подружжя та об`єднані в одне провадження. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року у справі № 521/11334/25 закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач за зустрічним позовом у повному обсязі визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON] . Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина (спадкова справа 153/2017). Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчев К., 18.12.2024 року виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій № 1380с/02-31, на підставі того, що у [PERSON] , є чоловік, [PERSON] , який звернувся з заявою №424, про видачу в спільному майні подружжя. Судом встановлено, що у 1962 році позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 17.09.1966 року від УРСР Одеській міської ради депутатів трудящих виданий ордер № 2163 на ім`я [PERSON] на родину з 3-х осіб, на право зайняття квартири [ADDRESS] . У 1980 році на підставі був повністю сплачений пайовий внесок в сумі три тисячі триста дев`яносто шість карбованців. 19.01.1988 року відділом РАГСУ Малиновського району м. Одеси, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 20.09.1989 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , та здобула прізвище [PERSON] . 30.01.1996 року [PERSON] отримала довідку що вона є власником квартири [ADDRESS] . 04.03.1996 року начальником БТІ видано реєстраційне посвідчення що данні про квартиру внесені до реєстрової книги № 14к за реєстровим № 242 стр-5. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та був знятий з обліку 10.09.2021 року у зв`язку з державною реєстрацією смерті. Після смерті [PERSON] , ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1298ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Частиною 1 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчев К. у даному випадку підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1380с/02-31 від 18.12.2024 року. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимогст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як наголошує ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікація - 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Таким чином, суд дійшов до висновку щодо задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає за доцільним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved