Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 321742105 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. За загальними умовами кредитного договору [PERSON] отримала кредитні кошти на суму 18 300,00 грн на умовах строковості, платності користування та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданих їй кредитних коштів, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Крім того, 04.03.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/25, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 321742105. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість становить 65 697,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховувалися. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути частину заборгованості за Договором, а саме загальну суму заборгованості за кредитним договором 56 547,00 грн,з яких: заборгованість по кредиту - 18 300,00 грн; заборгованість по процентах за користування кредитом 38 247,00 грн, а також судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 27.11.2025 по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договором факторингу. Так, 12.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 321742105 у формі електронного документа (а.с.23-34). [PERSON] за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід?ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску остання заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім?я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Правилами надання фінансових послуг клієнтам здійснюється Кредитодавцем за допомогою використання дистанційних каналів обслуговування шляхом укладення відповідного Електронного договору в наступному порядку: клієнт обирає доступний йому кредитний продукт та ознайомлюється з цим Правилами, заповнює заявку, вказує всі дані, визначені в заявці як обов`язкові, зазначає суму грошових коштів, яку він бажає отримати. Кредитодавець перевіряє кредитоспроможність клієнта шляхом здійснення аналізу вказаних в заявці даних, своєчасності здійснення платежів за раніше укладеними Електронними договорами з Кредитодавцем (за наявності) та інформації, отриманої з інших джерел тому числі з бюро кредитних історій. На основі оцінки фінансового стану та кредитоспроможності клієнта за діючою на момент оцінки внутрішньою методикою прийняття кредитного рішення Кредитодавець визначає суму кредиту (кредитного ліміту), інформаційно-комунікаційна система Кредитодавця здійснює ідентифікацію, автентифікацію та авторизацію Клієнта, формує його особистий кабінет, надає доступ Клієнту до Особистого кабінету та генерує оферту (типову форму Електронного договору). Кредитодавцем здійснюється належна перевірка Клієнта відповідно до вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та Фінацсуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до 4.1.6. Правил за результатами прийняття позитивного рішення, по заявці Клієнт та Кредитодавець укладають кредитний договір в порядку передбаченому в кожному окремому Електронному договорі обраного Клієнтом кредитного продукту: грошові кошти в рахунок кредиту надаються, клієнту способом визначеним кожним окремим Електроним договором. (Розділ 4 Правил). Таким чином, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перед тим, як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані [PERSON] , а і платіжну картку з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. 12.10.2024 о 15:02:18 год відповідач [PERSON] підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора VRQT (а.с. 34). Відповідно до п.п. 2.1. Договору Кредитодавець зобов?язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 18 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов Договору, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику. Згідно з п 2.3. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 18 300,00 грн 12.10.2024 (що є датою надання Кредиту). Пунктом 7.3 Договору встановлена кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 11.11.2029 (а.с. 26, зворот). Таким чином, судом встановлено, що 12.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 321742105 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. При цьому, кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 18 300,00 грн на платіжну картку, вказану відповідачем у заявці на отримання кредитних коштів (а.с.20, зворот). На підтвердження дійсного переказу коштів згідно зазначеного договору відповідачу [PERSON] суду надано платіжне доручення від 12.10.2024 на суму 18 300 грн (а.с.38, зворот), а також Довідку АТ «СЕНС БАНК» № 18302-32.3/2025 від 19.12.2025 про успішне зарахування коштів у сумі 18 300 грн на карту Клієнта № [NUMBER] . Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження повернення коштів на погашення зобов`язань. Зокрема, відповідач не була позбавлена процесуальної можливості на спростування обставин щодо не перерахування їй коштів, надавши відповідну виписку по рахунку. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 04 березня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/25. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 321742105 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначає, що відповідач здійснювала оплати за кредитом 22.10.2024, 25.11.2024 та 31.12.2024 на загальну суму 14 640,00 грн (а.с. 17). На виконання вимог договору факторингу № МВ-ТП/25, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» реєстр прав вимоги № б/н від 04.03.2025 до Договору факторингу № МВ-ТП/25 від 04.03.2025 зокрема, щодо кредитного договору № 321742105 від 12.10.2024. Отже ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 38 796,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на момент відступлення права вимоги 04.03.2025 (а.с.18) та реєстром прав вимоги (а.с 15-16). Уклавши договір факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у встановленому законом порядку, станом на 28.07.2025, набуло право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за договором № 321742105 від 12.10.2024 в розмірі 65 697,00 грн (відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») (а.с.20). Доказів того, що [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суду не надано, також не надано спростування наданих позивачем розрахунків. Також ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» надіслало [PERSON] повідомлення про дострокове з 29.07.2025 розірвання Договору, на підставі п.7.2.2 кредитного договору № 321742105 від 12.10.2024 та про необхідність оплати всієї суми заборгованості 65 697,00 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідач не здійснила жодної оплати за кредитом (а.с.18, зворот). Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути частину заборгованості за Договором, а саме загальну суму заборгованості за кредитним договором, заявлену до стягнення, що становить - 56 547,00 грн,з яких: заборгованість по кредиту - 18 300,00 грн; заборгованість по процентах за користування кредитом 38 247,00 грн. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 56 547,00 грн, з яких 18 300,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 38 247,00 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Крім того, позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2422 грн. 40 коп. Отже з [PERSON] , за умови задоволення позову, підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 2422 грн 40 коп. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 року, Додаткова угода № 1555 до Договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.09.2025 на загальну суму 5000 грн, довіреність від 26.05.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №73. Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає, що сума судових витрат позивача, понесених на оплату правничої допомоги, підлягає до повного відшкодування відповідачем у сумі 5000 грн. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 05.01.2026 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 07.01.2026 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 07.01.2026. На підставі викладеного,

Outcome: approved