Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати зареєстрований 18.09.2018 Виконкомом Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області шлюб. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Проте подружні відносини між сторонами фактично припинені із травня 2025 року. Основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довір`я. Шлюбних відносин сторони наразі не підтримують, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Постановленою 03.12.2025 суддею Христинівського районного суду Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі і призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотань про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2018 сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 18.09.2018 Виконкомом Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, про що складено актовий запис № 18. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.2018. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, їх шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Про наявність спору щодо спільного майна подружжя ніхто із сторін не заявляв. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем немає, вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти задоволення позову до суду не надіслав. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам, як подружжя, за відсутності згоди дружини на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із клопотанням про зміну прізвища відповідач до суду не зверталася. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої судом квитанції від 28.11.2025 встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн, які, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved