Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.09.2024 між сторонами було укладено договір про надання кредиту №467647-КС-003, у зв`язку з чим відповідачка отримала кредит у розмірі 44000,00 грн строком на 24 тижні під 1 відсоток в день (фіксована процентна ставка), передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, видавши відповідачу кредит, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 112767.20 грн, яка складається з наступного: 43120.00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 61955,030 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 7691,90 грн - заборгованість по штрафам, та судові витрати по справі. Представником відповідача адвокатом Цимбал А.А. через систему «Електронний суд» подано відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що Договір був нібито підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Позичальником Кредитодавцем - не підписаний взагалі. Пропозиція укласти Договір (оферта) № 467647-КС-003 про надання кредиту та Прийняття (акцепт) пропозиції (Оферти) щодо укладання Договору № 467647-КС-003 про надання кредиту не містять підпису жодної зі сторін. Відсутність вказаних вище доказів позбавляє можливості встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання Відповідачем, що є обов`язковим у разі пред`явлення Позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, неустойкою, комісією. Також, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14 131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23) вказують, що докази, які надані ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», не містять підтверджень, які саме Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю розуміла Відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент підписання Договору взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Посилаються також на ту обставину, що позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу грошових коштів щодо укладеного кредитного договору № 467647-КС-003, а також щодо неправомірного нарахування штрафу в розмірі 7691,90 та розрахунку заборгованості в цілому, оскільки позивачем нараховувалися відсотки поза межами строку кредитування. Сторони в судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без участі їх представників за наявними у справі матеріалами з урахуванням викладених сторонами у заявах по суті справи позицій. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав. 11.09.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Договір № 467647-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Договір відповідачкою підписано одноразовим ідентифікатором UA-4147, який ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило їй через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] , що зазначено відповідачкою у своїй анкеті в особистому кабінеті. Зі сторони позивача договір підписано кваліфікованим електронним підписом директором Гайворонською М.М .. Відповідно до наданих АТ «Унівесалбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів документів встановлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну карту № [NUMBER] та відкрито банківський рахунок. Відповідно до виписки по вказаному рахунку 11.09.2024 о 13:51 годин на картку № [NUMBER] було зараховано 44000,00 грн, що відповідає укладеному між сторонами Договору № 467647-КС-003 про надання кредиту, де відповідачкою вказано відповідну картку для перерахування коштів. Тобто, позивачем умови договору виконано та надано позивачці кредит на обумовлених сторонами умовах щодо строковості, поворотності, платності. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачка отриманий нею кредит вчасно не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість, в розмірі 112767.20 грн, яка складається з наступного: 43120.00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 61955,030 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 7691,90 грн - заборгованість по штрафам. Вказана заборгованість розрахована з 11.09.2024 по 26.02.2025, що відповідає строку кредитування, визначеного сторонами в договорі. Також з розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачкою в період кредитування було здійснено часткову сплату за зобов`язанням в розмірі 35020,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено, що відповідачкою було підписано Договір № 467647-КС-003 про надання кредиту від 11.09.2024 відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», останньою було отримано кредитні кошти в розмірі визначеному в договорі - 44000,00 грн, проте не виконано умови договору щодо обов`язку сплатити кредит та передбачені договором проценти та комісію за видачу кредиту. Підписанням вказаного договору, відповідачка таким чином підтвердила, що ознайомлена з його змістом та умовами. Слід зауважити, що підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Крім того, матеріалами справи достовірно доведено, що відповідачка отримувала кредитні кошти на свою банківську картку. Вказане повністю спростовує доводи представника відповідача з цього приводу, викладені у відзиві. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінеті пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Отже, суд зазначає, що у відповідачки наявна заборгованість перед позивачем, проте суд не погоджується з її розміром, зазначеним позивачем в позові, позаяк позивачем здійснювалося нарахування штрафу за умовами договору, а також сплачені частково відповідачкою кредитні кошти позивачем включено до погашення заборгованості по нарахованому штрафу в розмірі 14308,10 грн. Не погоджуючись в цій частині з позовними вимогами, суд зауважує, що позивачем, з урахування невиконання відповідачкою обов`язків за договором №467647-КС-003, було нараховано штраф в розмірі 7691,90 грн (п 7.5. та 7.6. Договору), розмір якого визначено вже після часткового погашення кредиту відповідачкою, сума якого в розмірі 14308,10 грн увійшла в часткове погашення розміру штрафу. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану",розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Отже нараховані позивачем в період кредитування заборгованість по штрафу є неправомірним та підлягало списанню позивачем (кредитодавцем), а відтак у цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем як у позові, так і у відповіді на відзив неодноразово наголошувалося, що ним не нараховувалося та не просять суд стягнути з відповідача жодну пеню чи штрафи, що в свою чергу не узгоджується з описовою та прохальною частиною позову щодо складової сукупної заборгованості. Водночас, за вказаних обставин неправомірним також зі сторони кредитодавця було зарахування частини сплачених коштів відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за договором в заборгованість по штрафу, а саме в розмірі 14308,10 грн. У такому разі, зазначену суму в розмірі 14308,10 грн на думку суду слід включити в загальну заборгованість за кредитом, розраховану позивачем, та яка складається з тіла кредиту та відсотків. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилалися сторони, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути заборгованість в розмірі 90767,2 грн (112767,20-14308,10-7691,90). У стягненні заборгованості по штрафам слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 141, 197, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial