Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] та членами його сім`ї [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачі зазначили, що в результаті знищення правовстановлюючого документа про право власності на квартиру, а також враховуючи тимчасову окупацію міста Берислав Херсонської області у 2022 році та неможливість відновлення паперових матеріалів щодо державної реєстрації права власності, які зберігались в Бериславському БТІ до купації, позивачі фактично залишилися без змоги повторно отримати правовстановлюючий документ про право власності та, як наслідок, отримати компенсацію за знищене (зруйноване/пошкоджене) майно. Отже, оскільки у встановленому законом порядку не можливо оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. В 1993 році квартира [ADDRESS] була приватизована та набута позивачами у власність. 12.11.1993 р. згідно з розпорядженням (наказом) Фонду комунального майна Бериславського району Херсонської області від 09.11.1993 р. № 749 видано Свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира площею 58,9 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] і [PERSON] . Реєстрація права власності була здійснена відповідно до чинного на той час законодавства, а саме в паперовову вигляді в Бериславському бюро технічої інвентаризації. В липні 2023 року внаслідок обстрілів з боку російської федерації було пошкоджено квартиру [ADDRESS] , за фактом чого розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12025231090000034 від 06 січня 2025 року. За вказаних обставин було знищено оригінал правовстановлюючого документа, що посвідчував право власності на квартиру. З метою повторного оформлення та отримання оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, здійснення відповідних реєстраційних дій згідно з вимогами чинного законодавства, а також отримання компенсації за знищене (зруйноване/пошкоджене) майно позивач звертається з даним позовом до суду. Право власності на квартиру було зареєстровано до 01 січня 2013 року, а тому підтвердження такої реєстрації зберігалось в місцевому БТІ виключно в паперовому вигляді та не було внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Через тимчасову окупацію міста Берислав, яке відбулось у 2022 році, паперові архіви Бериславського БТІ були знищені та досі відновити їх немає можливості. Відсутність відомостей про реєстрацію квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відсутність паперових підтверджень здійснення державної реєстрації, яка була проведена до 01.01.2013 р., унеможливлює повторне отримання позивачем правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. Вказане порушує його права, як власника, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. На підтвердження права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , до позову додаються: копія Ордеру на квартиру від 18.02.1987 р., виданого [PERSON] ; копія Свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1993 р.; технічний паспорт на житлову квартиру; будинкова книга для прописки громадян із зазначенням осіб, які проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Позивач позбавлений можливості вирішити питання по відновленню правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, у той час як спірне майно було придбане на законних підставах, нікому іншому не продано, не передароване, заборони на відчуження (арешти) зазначеного об`єкту нерухомості відсутні, зазначений об`єкт нерухомості не перебуває в іпотеці. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачам вказаної квартири, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності з метою отримання грошової компенсації за його пошкодження внаслідок військової агресії росії. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останніх не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved