Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-26 00:00:00

20.12.2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44514 від 26.08.2021 року в сумі 8025 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1500 грн, простроченої заборгованості за процентами - 6525 грн. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. Ухвалою суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала двічі надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований, поштові відправлення повернуті востаннє з відміткою «за закінченням терміну зберігання», яка проставлена 10.04.2025 року, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України слід вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 27.12.2025 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.08.2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Клієнт) укладено договір № 44514 (далі - Кредитний договір) про надання фінансового кредиту. Відповідно до п.п. 1.1 1.2, 1.3, 1.4 Кредитного договору сторони домовилися, що Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) в розмірі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит у строк до 15.09.2021р., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день або 912, 5 % річних та виконати інші обов`язки, передбачені Договором /а.с.14-16/. У Додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 44514 від 26.08.2021, сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість кредиту складає 2512,50 грн /а.с.16 зворот - 17/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. ст. 638, 640, 642 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а також з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, крім іншого, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «AV5376» підписав електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору кредит надається Клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. Кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ст. 7 кредитного договору). Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року, 26.08.2021 року о 15:44:08 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 1500,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] /а.с.26/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам кредитного договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконував, у визначені цим договором строки проценти не сплатив, сам кредит не повернув, внаслідок чого у відповідача станом на 16.09.2021 року утворилась заборгованість в загальній сумі 2287,50 грн, яка складалась з тіла кредиту - 1500 грн. та процентів, нарахованих в межах строку кредитування в сумі 787,50 грн /а.с. 9/. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення грошового зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). В межах даної справи позивачем заявлені, крім іншого, і вимоги про стягнення процентів, нарахованих протягом 153 днів, наступних після закінчення строку кредитування, тобто поза межами строку кредитування, в сумі 5737,50 грн. (6525 грн.-787,50грн.). Оцінюючи дані вимоги на предмет їх обгрунтованості і правомірності, суд виходить з наступного. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Звертаючись до умов укладеного Кредитного договору, слід зазначити, що у п. 2.3 Кредитного договору його сторони передбачили, що у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що сторони вказаного крединого договору домовилися і про нарахування процентів як міри відповідальності в такому самому розмірі за період після закінчення строку кредитування. Зважаючи на викладене, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» правомірно нараховані протягом 153 днів, наступних після закінчення строку кредитування, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, в сумі 5737,50 грн. Слід зазначити, що 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (Клієнт) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (Фактор) укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги за кредитним договором щодо відповідача /а.с. 18-21/. На виконання п. 6.2.3, 7.2 договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» за відступлення права вимоги за договором факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року суму 507 721 грн 66 коп., що підтверджується платіжними інструкціями /а.с. 25/. Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8025 грн за договором про надання фінансового кредиту № 44514 від 26.08.2021 року. /а.с. 10/. Про зміну кредитора за договором про надання фінансового кредиту № 44514 від 26.08.2021 року [PERSON] був повідомлений шляхом направлення йому ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» листа на адресу реєстрації /а.с. 8/. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення позивача, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, незважаючи на те, що строк повернення кредиту настав ще 15.09.2021р. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 8025 грн. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладених угод, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого через систему «Електронний суд» в розмірі 2 422 грн 40 коп /а.с. 1/. Також, 26.02.2025 року представником ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» подано заяву до суду, в якій він просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500 грн. Що стосується витрат на правову допомогу, судом виходить з наступного. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 р., укладеного між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності, копію акту про отримання правової допомоги від 17.02.2025 р. згідно з договором від 29.12.2023 р., копію рахунку на оплату правничої допомоги згідно з договором від 29.12.2023 р., який за умовами п. 3.4 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 р. позивач зобов`язався оплатити протягом 20 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), копію платіжної інструкції № 35178 щодо оплати за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 р. суми 10500 грн /а.с. 12-13, 28, 40, 41, 42, 46/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги у заявленому розмірі 10500 грн.

Outcome: approved