Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

27.10.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 18000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.12.2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №30.12.2020-100007818 (оферта), на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 6000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою: у розмірі 2% на день, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ», у розмірі 2,5% на день, яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість. 03.05.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» був укладений договір факторингу №03052024-12, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Новий Колектор». У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість у розмірі 18000,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн - заборгованість за процентами. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 18000,00 грн, а також судовий збір по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді від 28.10.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.10.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду 18.11.2025 року та 16.12.2025 року з відмітками «повертається, за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.12.2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №30.12.2020-100007818 шляхом підписання (акцептування) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн терміном на 14 календарних днів, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом: за процентною ставкою «Економ» - у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та пролонгованого строків, за процентною ставкою «Станадарт» - 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. Розмір процентів, які сплачуються до 12.01.2021 року складає 1680,00 грн. Умовами зазначеного договору визначено, що пролонгація строку користування кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право Позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру. Максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів «Економ» та процентів «Стандарт») становить 12000,00 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються. Якщо Позичальник не скористається правом на пролонгацію/наступну пролонгацію, після закінчення первинного/пролонгованого строку нараховуються проценти «Стандарт» до дати досягнення процентами максимального розміру, або до дати, коли Позичальник скористається правом на пролонгацію, сплативши проценти за весь попередній строк користування кредитом, залежно від дати, яка настане раніше. Максимальний строк, на який надається кредит період, який складається з кількості календарних днів фактичного користування кредитом (залишком кредиту у разі його дострокового часткового повернення), протягом якого нараховуються проценти («Економ» та/або «Стандарт») до досягнення загальною сумою процентів («Економ» та/або «Стандарт») їх максимального розміру. На виконання умов кредитного договору №30.12.2020-100007818 від 30.12.2020 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] 30.12.2020 року було перераховано кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн, що підтверджується квитанцією №339019014 від 30.12.2020 року. Оскільки зобов`язання за вказаним кредитним договором відповідачем виконувалися несвоєчасно та не у повному обсязі, заборгованість останнього станом на 22.10.2025 року складала 18000,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн - заборгованість за процентами. В подальшому, а саме 03.05.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» був укладений договір факторингу №03052024-12, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» передав ТОВ «Новий Колектор» (Фактор) прийняв право вимоги до боржників за договорами, вказаними у додатку до цього договору (Переліку), який є додатком та невід`ємною частиною договору факторингу. Право вимоги вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимоги та скріплення його печатками сторін. Відповідно до витягу з реєстру №1 до Договору факторингу №03052024-12 від 03.05.2024 року, від ТОВ «Споживчий Центр» до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право вимоги і до [PERSON] за кредитним договором №30.12.2020-100007818 від 30.12.2020 року на загальну суму 18000,00 грн, з яких: 6000,00 - грн заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн - заборгованість за процентами. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що, укладаючи кредитний договір №30.12.2020-100007818 від 30.12.2020 року в електронній формі, сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у вказаному кредитному договорі, і він користувався такими коштами, однак, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом останній належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої складає 18000,00 грн, з яких: 6000,00 - грн заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн - заборгованість за процентами. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Враховуючи ту обставину, що, в порушення умов кредитного договору №30.12.2020-100007818 від 30.12.2020 року, відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при подачі позову до суду, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3720477778 від 24.10.2025 року у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved