Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Рибак Я.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, який зареєстрований 02 червня 2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №193. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.06.2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають чотирьох дітей - двох малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , який є на даний час повнолітнім. Позивач вважає, що подальше подружнє життя є неможливим, оскільки подружжя має різні погляди на сімейне життя та виконання обов`язків відносно дітей, через що в сім`ї відбуваються сварки, які призвели до відчуження один до одного та негативно впливає на дітей. Подружжя шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим. Спір між сторонами стосовно місця проживання дітей на даний час відсутній. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. В позовній заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій зазначено, що позов визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, розгляд справи просить проводити за її відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 червня 2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №193. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 05 листопада 2025 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Від шлюбу вони мають чотирьох дітей: двох малолітніх дочок, а саме: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 08 липня 2025 року Куп`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 08 липня 2025 року Куп`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 листопада 2010 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області), та повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами почуття поваги та любові втрачені, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо, примиритися не бажають, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідачка позов визнала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотань про зміну прізвища на дошлюбне після розірвання шлюбу не заявляла. На підставі викладеного і

Outcome: approved