Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

у липні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, у якій ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №664402542 в розмірі 73 766,00 грн та понесені позивачем судові витрати. Позов мотивований тим, що 08.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №664402542. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 06.03.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №664402542 . 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, останнє за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тім числі до відповідача в сумі 73 766,00 грн, з яких: 22 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 51 766,00 - грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій (а.с.2-5). У відзиві на позов представник відповідача заперечує проти позову повністю, покликаючись на те, що первісний кредитор коштів у позику відповідачу не переказував, зокрема на звернення останнього, первісним кредитором надано засвідчені самим товариством, а не уповноваженим працівником банківської установи, копії платіжних доручень від 08.07.2021 року на суму 12 000,00 грн та 10 000,00 грн, у яких відсутня відмітка банку платника про фактичне проведення кожного платежу, відсутні реквізити отримувача та відсутній повний номер картки отримувача, тобто ці копії платіжних доручень не містять обов`язкових реквізитів банківського первинного документа, підписані особою, яка не мала повноважень на дату 08.07.2021 і не можуть бути використані як докази згідно ст.78 ЦПК України. Позивач не надав доказів того, що банк платника приймав кожний розрахунковий документ до виконання, оскільки доказом такої обставини є виключно відмітка уповноваженого банку у даному випадку АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Таскомбанк» відповідно на примірнику такого платіжного документа про проведення платежу, які у даній справі відсутні. Таким чином, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Щодо первинних бухгалтерських документів про видачу і облік кредиту представник відповідача просить суд врахувати правові висновки Верховного Суду України, посилаючись на які зазначив, що виписка по рахунку є доказом, який складається на підставі первинних документів і запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). За відсутності самого первинного документа виписка не є належним та достатнім доказом зазначених у цій операції. Окрім того, представник відповідача зазначає, що кредитний договір з додатками, надані позивачем у копіях, відповідачу не надавалися і не був укладений ні паперовій, ні в електронній формі, а надані копії неналежними, недопустимими та недостовірними доказами. Жодний документ в матеріалах справи не підписаний відповідачем особисто. Докази ідентифікації та верифікації відповідача, його реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, генерації та фактичного надсилання йому одноразового паролю-ідентифікатора, фактичного підписання примірника оригіналу кредитного договору та додатків відповідачем саме у наданій суду редакції тексту відсутні. Замість надання цих доказів позивач посилається на постанови Верховного Суду про можливість укладання електронних правочинів, однак постанови не є доказами чи джерелом доказування і стосуються питань права, а не фактів. Позивачем до позовної заяви долучені у копіях без особистих чи електронних підписів відповідача, а також без особистих чи електронних підписів самого первісного кредитора у дату 08.07.2021. Довідки та алгоритми, видані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як зацікавленою особою, за відсутності інших доказів, не є належним, допустимим та достатнім доказом підписання саме наданого суду тексту договору відповідачем і не є підписами. QR код під текстом не є електронним підписом і нанесений на текст не відповідачем особисто, а іншою особою. Надані позивачем копії не відповідають вимогам чинного законодавства, електронні підписи обох сторін у дату 08.07.2021 саме як електронні дані взагалі не нанесені, сторони у письмовій формі у жодному документі попередньо не погоджували можливість застосування аналогу відтворення власноручних підписів методом копіювання або підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, власноручних підписів теж немає. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством. Відповідач категорично заперечує укладання договору в наданих суду текстах. Єдиним можливим доказом дотримання письмової форми є оригінал кредитного договору, який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність, прийняття рішення на основі лише копії електронного доказу не відповідає нормам статтей 77-79, 95,100 ЦПК України, ст.1055 ЦК України, ст.ст.1,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він реально не був ознайомлений, та сплачувати відсотки, які не були погоджені у письмовій формі і не були доведені до відома відповідача. Надані позивачем копії без особистих підписів відповідача (як паперових, так і електронних) не можна вважати складовою кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» були викладені на сайті банку в електронній формі, правові висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та в інших справах Приватбанку повністю прийнятні для застосування в даній справі і умови внутрішніх Правил кредитування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та інших не підписаних відповідачем документів не підлягають застосуванню до правовідносин сторін. Це стосується всіх роздруківок, наданих позивачем. Суми, розраховані позивачем, не відповідають наданим ним же копіям кредитного договору з додатками, нормам спеціального законодавства та правовим висновкам Верховного Суду. Нарахування відсотків за збільшеною ставкою після закінчення строку кредитування, у період карантину та військового стану прямо заборонено законодавством. Суперечливі умови кредитування мають тлумачитись на користь споживача. Щодо розрахунків наданих позивачем, представник відповідача зазначає, що оскільки перерахування первісним кредитором коштів не відбулося, строк кредитування та нарахування відсотків перебіг не почав. Розрахунки, надані позивачем, не підтверджують розмір заборгованості і тому, що не відповідають умовам наданих копій договору та вимогам законодавства. Копія договору і паспорта споживчого кредиту до нього містять конкретно визначені суми і строк кредитування, відповідно яких ціна траншу становить: 22 000+(22000*0,017*18)=22000 (тіло) + 6732,00 (відсотки) =28 732,00 грн. Доказів вчинення відповідачем дій з продовження строку кредитування дисконтного періоду не надано. Водночас позивач посилається на умови кредитування, яких відповідач жодним способом, ні в якій формі не погоджував. Неконкретні умови кредитування, які не були доведені до відома і розуміння споживача і погоджені ні в якій формі не можуть бути застосовані, тому що були включені до текстів виготовлених однією стороною кредитором, і передбачають збільшення витрат по кредиту, підвищення фіксованої процентної ставки, нарахування процентів після закінчення строку кредитування, що прямо заборонено законом і правовими висновками Верховного Суду. Відповідно до розрахунку, наданого первісним кредитором, відсотки нараховувались ним перші 18 днів по 374,00 грн на день (що відповідає вищевказаним умовам), а далі по 506,00 грн на день аж до 13.12.2021 у період після строку кредитування, карантину та прострочення кредитора по ст.613 ЦК України, оскільки відповідачу жодним з кредиторів не було направлено ніяких повідомлень про заміну кредитора чи вимог про погашення боргу. Також зазначає, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена у договорі. Отже, умови про односторонні зміни договору шляхом перерахунку фіксованої процентної ставки, збільшення витрат по кредиту у випадку прострочення його повернення після закінчення 18 денного строку кредитування є нікчемними, а продовження нарахування договірних процентів після завершення строку кредитування є безпідставними. Також зазначає, що позивачем не надано до суду доказів отримання відповідачем повідомлень про набуття права вимоги кожним кредитором, які доказів відправлення таких повідомлень, а також належних доказів фактичної оплати за відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Водночас, не тільки позивачем, але і первісним кредитором, ТОВ «Таліон Плюс» ніяких вимог до відповідача не пред`являлось. Враховуючи те, що відповідача взагалі не було повідомлено про вимоги позивача до моменту звернення останнього до суду з позовом, позивачем не виконано власні зобов`язання фактора на момент подання позову, має місце прострочення кредитора і позов поданий позивачем передчасно. Також позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за перше відступлення права вимоги переданих прав за Реєстром боржників №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Представник відповідача зазначає, що з урахуванням норм законодавства та правових висновків, належними і достатніми доказами набуття права вимоги мають бути: засвідчені копія договору про правову підставу переходу права вимоги, актів приймання-передачі права вимоги та кредитної справи, докази фактичної оплати новим кредитором за відповідним договором. Лише разом ці докази доводять набуття новим кредитором права вимоги. У даній справі належні докази (первинні документи, виписки з рахунків) фактичної оплати першого відступлення прав вимоги попередніми кредиторами по ланцюгу відстуні, тому не можна достовірно встановити їх набуття позивачем від попередніх кредиторів, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, ТОВ «Таліон Плюс» не могло набути права вимоги, які не існували і не були конкретно визначеними на момент договору факторингу і передати їх позивачу. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У даній справі позов поданий по кредитному договору від 08.07.2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», натомість сам договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», укладено раніше. Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання, яке нібито було відступлено, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018, а останнє далі до позивача (а.с.59-81). 29.09.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позов в поному обсязі та зазначив, що відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, у відповідності до умов якого їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договору. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зауважує, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносилися шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч та у відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договору. Тобто, укладання угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитного договору не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналу кредитного договору та надання йому примірника оригіналів договору. Отже, позивачем доведено факт укладання вищевказаного договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Виклавши Порядок укладення договору на отримання онлайн кредиту, позивач зазначив, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами правочину. Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу та первинних документів, позивач зазначив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісним кредитором договорами, щодо яких виник спір з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. Позивач повідомляє, що ним отримано детальні розрахунки заборгованості та докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу, надані додаткові розрахунки заборгованості є складеними первісними кредиторами, жодним чином не суперечать розрахункам, доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє інформацією про виписки з банківського рахунку відповідача або первісних кредиторів. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не є будь якою вище переліченою установою та не був стороною при укладенні кредитного договору, та не здійснював безпосереднє перерахування коштів на рахунок відповідача, надати докази, а саме оригінали первинних документів банку, в тому числі виписки за рахунками, не виявляється можливим. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк, умови кредитування та нарахування відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Також позивач наголошує на тому, що якщо відповідач не згодний з розрахунокм заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Проте, відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи не заявив, доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. При підписанні кредитного договору відповідачем не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору. Також позивач зазначає, що згідно кредитного договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання кредиту, останнім при укладенні договору висловлено не було, ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Інформація надана первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісних кредиторів. Відповідач розумів розмір процентів, наждаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою, передбаченою кредитним договором. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги позивач зазначає, що законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. При умові, що відповідач з будь яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора і таке виконання було б належним (а.с.174-186). Ухвалою від 22.08.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 44). 02.10.2025 суд витребував докази у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «ЄАПБ», АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Таскомбанк» (а.с.191-193). У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяви просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та позов підтримав в повному обсязі (а.с.4 на зв., 186 на зв.). У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з тих підстав, що вимоги позивача є безпідставними, заявлені поза строками позовної давності, незаконними та необґрунтованими з огляду на те, що первісний кредитор кошти відповідачу не перераховував, кредитний договір не укладався, умови договору про продовження строку дії договору та збільшення процентної ставки є нікчемними та право вимоги позивач не набув. Суд, з`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 08.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 664402542, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV9YY34, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.7-9). Сума кредитного ліміту, вказана в п.1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п.1.2). Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 12 000,00 грн після укладення договору (п.1.3). Згідно з п.1.7 договору кредитна лінія надається строком на 18 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. За п.1.8 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів (а.с.7). Згідно з п. 1.9.3 договору у випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної сплати процентів, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовується з дати надання кредиту і застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду (а.с.7 на зв.). Відповідно до п.1.12.2 договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (а.с.7 на зв.). Згідно з п. 1.14.1 орієнтовна загальна вартість кредиту за умови застосування правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою складає 15 672,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка складає 22342,44% річних. За п.1.14.2 у разі настання передбаченої п.1.9.3 договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п.1.2 договору строк, у розмірі , що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтовна загальна вартість кредиту складе 15 672,00 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3672,00 грн та суму кредиту у розмірі 12 000,00 грн. Відповідно до паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 664402542 від 08.07.2021р. [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитної лінії на споживчі цілі, строком на 1-30 днів з можливістю продовження строку, дисконтною процентною ставкою, процентів річних 3,65%-620,5%; індивідуальною процентною ставкою, процентів річних 310,25%-620,5%; базова процентна ставка, процентів річних 620,5%, реальною річною процентною ставкою 649%, процентною ставкою, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 839,50% річних (а.с.6). На підтвердження факту отримання [PERSON] коштів в розмірі 12 000,00 грн та 10 000,00 грн позивачем надано платіжні доручення від 08.07.2021 (а.с.10). За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), 08.07.2021 по даному рахунку було зарахування коштів на суму 12 000,00 грн, ID платежу 1700056958 (а.с.213). Як убачається з банківської виписки по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.213,214), 08.07.2021 на рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти (займ Мавіео) в розмірі 12 000,00 грн. За інформацією АТ «Таскомбанк», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» поточні рахунки в АТ «Таскомбанк» не відкривались. Також 06.07.2021 на банківську платіжну картку № [NUMBER] перераховано кошти в сумі 10 000,00 грн, щодо належності зазначеної банківської платіжної картки [PERSON] АТ «Таскомбанк» такою інформацією не володіє, оскільки за ідентифікатором БІН картка належить АТ КБ «Приватбанк». Також АТ «Таскомбанк» надано реєстр, що підтверджує переказ коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.203,204). За наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 664402542 від 08.07.2021 за період з 08.07.2021 по 08.02.2022, заборгованість [PERSON] складає 73 766,00 грн (а.с.11). За наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 664402542 від 08.07.2021 за період з 08.02.2022 по 06.03.2023, всього нараховано заборгованість в розмірі 73 766,00 грн (а.с.12). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої зазначений договір факторингу викладено у новій редакції, умовами якого передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором (а.с.13-17). У пункті 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року зазначено, що за цим договором право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, останнє за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тім числі до відповідача в сумі 73 766,00 грн, з яких: 22 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 51 766,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.18-22, 24). Згідно з платіжною інструкцією №19474 від 10.03.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено оплату ТОВ «Таліон Плюс» згідно Реєстру прав вимоги №2 від 03.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (а.с.23). Частиною першою статті 15 ЦК України, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Так, спірний кредитний договір від 08 липня 2021 року було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] після укладення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Боржник має виконати умови договору кредиту та повернути кредитну заборгованість разом із передбаченими договором платежами саме на користь кредитора. Водночас доказів переходу до позивача права вимоги ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» не надано, оскільки не надано реєстру боржників до договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», наданий суду витяг з реєстру боржників не містить дати його підписання, а відтак права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо [PERSON] не надано, і їх не могло бути через різні періоди укладення договорів: спочатку договір факторингу, а потім кредитний договір. Отже, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 664402542 від 08.07.2021 на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У зв`язку з вищевикладеним суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №664402542 в розмірі 73 766,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed