Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що за судовим наказом з [PERSON] стягнені аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При видачі судового наказу він позбавлений був можливості подати суду докази того, що у нього змінився сімейний стан, він має на утримання інших дітей. На теперішній час він працює неофіційно, маючи підробітки, підробляє водієм, тому не в змозі сплачувати аліменти у розмірі визначеному у судовому наказі. Просив суд: змінити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року, із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом їх зменшення з 1/4 частки на 1/6 частку від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. 30 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач вказала, що позивач неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки [PERSON] . В тому числі щодо виконання судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.2023 р. у справі № 369/10213/23 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліментів на утримання її доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Так, в Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в межах виконавчого провадження № 74346445 перебуває на виконанні Судовий наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10213/23 від 25.10.2023 р. Оскільки Позивач офіційно не працює, державний виконавець визначив розмір аліментів до сплати, визначивши частину з розміру середньої заробітної плати (15 640.00 грн.), що склало 3 910,00 грн. на місяць Однак, за період з жовтня 2023 р. по квітень 2024 р. Позивач не сплатив жодних грошових коштів на виконання Судового наказу. В зв`язку з цим та оскільки борг Позивача по виконавчому провадженню № 74346445 складав 19 910,00 грн., 27.03.2024 р. державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коробко Оленою Сергіївною була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях. що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. та належать боржнику [PERSON] . В подальшому, в травні 2024 р. Позивач сплатив Відповідачу аліменти у розмірі 640.00 грн. в травні 2024 р., 1 600,00 грн. в червні 2024 р. та по / 500.00 гри. в липні та серпні 2024 р. Тобто, за період з жовтня 2023 р. по серпень 2024 р. Позивач замість 43 010,00 грн. сплатив на користь Відповідача лише 5 240,00 грн., фактично змусивши Відповідача майже повністю самостійно утримувати їх спільну доньку. Станом на даний час заборгованість Позивача перед Відповідачем зі сплати аліментів на утримання їх доньки [PERSON] складає 37 770,00 грн., що підтверджується Довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 74346445. Просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2024 року, було вирішено: Витребувати у Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, 3; електронна пошта: inbox@gtk.dp.court.gov.ua): - копію рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/10189/19 від 14.02.2020 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; - інформацію про те, чи отримувала [PERSON] виконавчий лист справі № 212/10189/19 (із зазначенням дати такого отримання). Витребувати у Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (код ЄДРПОУ 24432974; адреса: 50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Орджокінідзе, буд. 1) інформацію про те, чи здійснюються відрахування з заробітної плати працівника [PERSON] аліментів на утримання його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) із зазначенням розміру таких відрахувань помісячно, починаючи з 01.10.2023 р. та по даний час. Витребувати у Покровської районної в місті Кривому Розі ради (50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2; електронна пошта: vk@pokrovkr.gov.ua) інформацію: - про те, на підставі яких документів [PERSON] було видано посвідчення батьків багатодітної сім`ї [NUMBER] ? - чи було враховано при його видачі, що батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є не [PERSON] , а [PERSON] ? - чи була врахована при його видачі, та обставина, що батько [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] утримує своїх дітей на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/10189/19 від 14.02.2020 р.? Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2025 року, було вирішено: Витребувати у Покровської районної в місті Кривому Розі ради (50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2; електронна пошта: vk@pokrovkr.gov.ua) : - належним чином завірені копії документів, на підставі яких [PERSON] було видано посвідчення батьків багатодітної сім`ї [NUMBER] ? - надати інформацію чи було враховано при його видачі, що батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є не [PERSON] , а [PERSON] ? - надати інформацію чи була враховано при його видачі, та обставина, що батько [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] утримує своїх дітей на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/10189/19 від 14.02.2020 р.? Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 25 жовтня 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення та розмір стягуваних аліментів, суд виходив із загальних встановлених норм про стягнення аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення позову, посилався на наявність у нього на утриманні ще однієї малолітньої дитини [PERSON] , дружини [PERSON] , дітей дружини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , а також, що він наразі офіційно непрацевлаштований. На виконання ухвали про витребування доказів, виконавчим комітетом Покровської районної ради в місті Кривий Ріг, було надано належним чином завірені копії документів, на підставі яких [PERSON] було видано посвідчення батьків багатодітної сім`ї [NUMBER] . А також було зазначено, що посвідчення батьків багатодітної сім`ї [NUMBER] від 09.10.2023 на ім`я [PERSON] видано враховуючи усі обставини відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2010 р. №209 «Деякі питання виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини в багатодітній сім`ї». Крім того, судом встановлено, в Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в межах виконавчого провадження № 74346445 перебуває на виконанні Судовий наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10213/23 від 25.10.2023 р. Державний виконавець визначив розмір аліментів до сплати, визначивши частину з розміру середньої заробітної плати (15 640.00 грн.), що склало 3 910,00 грн. на місяць. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що за період з жовтня 2023 р. по квітень 2024 р. [PERSON] сплачував кошти на утримання доньки [PERSON] . У виконавчому провадженню № 74346445 за наявності боргу в розмірі 19 910,00 грн., 27.03.2024 р. державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коробко Оленою Сергіївною була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях. що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. та належать боржнику [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості: у травні 2024 р. сплачено аліменти у розмірі 640.00 грн. в травні 2024 р., 1 600,00 грн. в червні 2024 р. та по 1500.00 гри. в липні та серпні 2024 р. Станом на 03 вересня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] складає 37 770,00 грн., що підтверджується Довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 74346445. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У свою чергу, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Щодо змін майнового та сімейного становища [PERSON] встановлені наступні обставини. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 червня 2023 року, з якою мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Тобто на час видачі судового наказу (25 жовтня 2023 року вищевказані обставини вже існували) і [PERSON] жодних заяв про перегляд судового наказу за новиявленими обставинами, позов про зменшення розміру аліментів не подавав. А дану позовну заяву подав лише у червні 2024 року та не надав доказів того, що про вищевказаний наказ йому стало відомо лише у червні 2024 року). На час вирішення справи позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що після звільнення він не має іншої роботи, іншого доходу. Крім того, суд зважує, що аліменти стягуються в частці від доходу і як наслідок при зменшенні доходу зменшується і розмір аліментів. Посилання на наявність на утриманні малолітньої дитини [PERSON] , дружини [PERSON] , дітей дружини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] і збільшення витрат, суд оцінює критично. Так, [PERSON] не доведено, що саме він утримує дітей дружини від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] а не їх батько [PERSON] , якому відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2020 р. присуджено сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів. заробітку, але не менше 50% від щомісячного прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Дані про [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутні. При цьому [PERSON] не мотивував збільшення витрат на дітей ні у позові, ні у судовому засіданні. По суті позивач обмежився лише самою констатаціє факту, що має іншу дружину та інших осіб на утриманні. Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів позову, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і достатні докази погіршення майнового стану позивача та того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному судом розмірі, а лише зміна його сімейного стану або народження дитини від іншого шлюбу та її утримання, не є безумовною і самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Також, слід зауважити, що відповідно до рішення районного суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще малолітню дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Натомість, позивач, який не є непрацездатним, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку всіх власних дітей. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб спільної доньки, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я платника аліментів, який є чоловіком працездатного віку, відомості про незадовільний стан його здоров`я відсутні, докази на погіршення матеріального стану відсутні, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed