Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] згідно якого просить стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на навчання доньки [PERSON] , [INFO] у сумі 21 000 грн. Крім того, просить встановити відповідачу строк оплати додаткових витрат на навчання доньки до 01.01.2026. Свої вимоги мотивує тим, що 30.11.2005 сторони уклали шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 05.03.2015 рішенням Бучацького районного суду шлюб між сторонами розірвано. 29.05.2020 позивач уклала шлюб із [PERSON] . Зазначає. що 01.09.2024 [PERSON] зарахована на перший курс Західноукраїнського національного університету, форма навчання денна. Контрактна. За перший рік навчання [PERSON] сплачено 42000 грн. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 19 листопада 2025 року сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу без участі позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З 30 листопада 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бучацького районного суду від 05.03.2015 року у справі №595/403/15-ц. У даному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). [PERSON] досягнула повноліття, але навчається. Станом на час звернення до суду з позовом [PERSON] є здобувачем вищої освіти 1 курсу спеціальності 081 «Право» Юридичного факультету Західноукраїнського національного університету Міністерства освіти і науки України, денна форма навчання, освітній ступінь бакалавр, термін закінчення навчання 30.06.2028. Згідно з копією договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 01.08.2024 №568637, укладеного між Західноукраїнським національним університетом з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони для здобувача вищої освіти [PERSON] , вартість освітньої послуги за роками навчання становить: за 2024-2025 навчальний рік 42000 грн; за 2025-2026 навчальний рік 42000 грн; за 2026-2027 навчальний рік 42000 грн; за 2027-2028 навчальний рік 35000 грн. Згідно квитанції №0.0.3861469079.1 від 01.09.2024 та квитанції №0.0.4174135529.1 від 07.02.2025, [PERSON] оплатила загальну суму у розмірі 42000 грн за навчання [PERSON] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 та яка набула чинності для України 27.09.1991, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У п. а ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. Навчання дитини у навчальному закладі з метою отримання освіти не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення націй основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачкою на сплату за навчання доньки, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, і в розумінні ст. 185 СК України, є додатковими. Як зазначає позивач [PERSON] та підтверджується матеріалами справи, загальна сума, яку вона оплатила за навчання доньки у Західноукраїнському національному університеті за 2024-2025 роки. Враховуючи, що витрати, які понесла позивачка на сплату за навчання доньки та які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на навчання дитини, а саме 21000 грн. Щодо вимоги позивача щодо встановлення відповідачу строку до якого слід внести оплату, суд вважає, що така до задоволення не підлягає, з огляду на необґрунтованість. Згідно ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з п.3 розділу ІІІ договору про надання освітньої послуги №568673 від 01.08.2024, замовник вносить плату що півроку, не пізніше 10 вересня та 10 лютого. За 2024-2025 роки замовником [PERSON] вже внесено плату за навчання. Тому, суд вважає, що вимога про встановлення строку до 01.01.2026 є необґрунтованою. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст.182,199-201 СК України та

Outcome: partial