Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до Сумського районного суду Сумської області із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №05.04.2025-100000092 від 05.04.2025 року в розмірі 30500 грн 00 коп та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2025 року між ТОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №05.04.2025-100000092, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 140 днів, процента ставка фіксована незмінна у розмірі 1,00% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія з надання кредиту 15 % від суми та складає 1500 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 03.11.2025 утворилася заборгованість у розмірі 30500,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту 10000,00 грн та по процентам в розмірі 14000,00 грн, комісії в розмірі 1500,00 грн та боргу по неустойці 5000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подано. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.04.2025 року [PERSON] підписано з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №05.04.2025-100000092, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, підтвердження укладання кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором (матеріали електронної справи). За умовами заявки відповідачу був наданий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 10000,00 грн, строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,00 % за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн. (матеріали електронної справи). Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №05.04.2025-100000092 від 05.04.2025 року. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №05.04.2024-100000092 від 05.04.2025 року заборгованість [PERSON] складає: 30500,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту 10000,00 грн та по процентам в розмірі 14000,00 грн, комісії в розмірі 1500,00 грн та боргу по неустойці 5000,00 грн (матеріали електронної справи). Проценти по кредиту нараховані за період з 05.04.2025 по 22.08.2025 (матеріали електронної справи). У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №05.04.2025-100000092 від 05.04.2025 в розмірі 30500,00 грн позивачем доведено. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 30500,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422 грн 40 коп понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved