Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 40 375,15 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення №2-2499/11, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку починаючи з 23.03.2011 року, а також видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №47003559. Станом на 11.05.2023 року (досягнення [PERSON] повноліття) боржник мав заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.12.2018 року по 11.05.2023 року у розмірі 80 750,30 грн. Фактична сплата заборгованості відбулась 14.09.2023 року, тобто через 105 днів після закінчення останнього місяця, у якому Відповідачеві було нараховано аліменти. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від [PERSON] , яка представляє інтереси відповідача [PERSON] , до суду надійшли пояснення, у яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що [PERSON] до позову не надано розрахунок неустойки, не доведено, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з вини відповідача. В свою чергу [PERSON] подала до суду пояснення, у яких зазначила, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме за вини відповідача, при цьому також вказала на те, що доказів які б свідчили про об`єктивну неможливість виконувати свої аліментні зобов`язання та відсутність вини [PERSON] останнім доказами не підтверджено. За такого вимоги позову вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього позивачем суду надано розрахунок нарахування неустойки (пені). У судовому засіданні [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що [PERSON] на час виконання рішення суду щодо сплати аліментів мав на своєму утриманні ще двох малолітніх дітей, аліменти він сплачував але не в повному обсязі і у 2023 році погасив утворену заборгованість зі сплати аліментів на підставі чого державним виконавцем закрито виконавче провадження. [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Подала до суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити її в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі рішення, ухваленого 19.12.2011 року у справі №2-2429/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, 26.04.2012 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти, щомісячно у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи на підставі цього виконавчого листа державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25.03.2015 року було відкрито виконавче провадження № 47003559. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №47003559, який видано державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), слідує, що [PERSON] станом на 11.05.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 80 750,30 грн за період з грудня 2018 року по 11.05.2023 року. Як вбачається з актових записів про народження, доданих представником відповідача до матеріалів справи, 23.08.2017 року та [INFO] народилися діти, батьком яких є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ). З квитанції від 14.09.2023 року вбачається, що [PERSON] на рахунок Центрального ДВС сплатив 80 750,30 грн, призначення платежу ВП 47003559, сплата аліментів. 18.09.2023 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47003559 з огляду на те, що на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі достатній для задоволення вимог стягувача в повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів станом на 18.09.2023 року відсутня. Фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого документа, згідно розпорядження державного виконавця від 18.09.2023 року. Виконавчий лист повернуто до суду. З вищевикладеного слідує, що 18.09.2023 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок відділу кошти в сумі достатній для задоволення вимог стягувача в повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів станом на 18.09.2023 року відсутня. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. З наявних у справі матеріалів слідує, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дитини 01 грудня 2018 року до 11 травня 2023 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 80 750 грн 30 коп. У зв`язку із несплатою аліментів з [PERSON] було стягнуто штраф у розмірі 40 375 грн 15 коп. Заборгованість сплачена відповідачем лише 14 вересня 2023 року. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач [PERSON] вказує на те, що він не мав заробітку та на його утриманні перебувало ще двоє дітей у сім`ї, де він був єдиним годувальником. На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких інших доказів щодо його майнового стану у період з 01 грудня 2018 року до 11 травня 2023 року відповідач суду не надав. Відповідно до частини другої статті 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи відсутність доказів щодо майнового стану відповідача, беручи до уваги погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] та сімейний стан відповідача суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми пені до 20 000 грн 00 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 50 коп.

Outcome: partial