Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

06 листопада 2025 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що відповідачем по справі 30 січня 2025 року було укладено кредитний договір № 65342-01/2025 з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7 000 грн строком на 120 днів, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 0,90% на день від залишку заборгованості та комісію за видачу кредиту у сумі 700 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кошти шляхом переказу на її картковий рахунок. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала. Вказаний договір був укладений відповідачем, шляхом накладення ним особистого електронного підпису, які були відтворені шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) які були надіслані на вказаний ним номер мобільного телефону. 27 травня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27052025, за яким право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 від 30 січня 2025 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у розмірі 22 134 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7 434 грн - сума заборгованості за відсотками, 7 000 грн сума заборгованості за штрафом, 700 грн сума комісії за видачу кредиту. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість у загальному розмірі 22 134 грн. Крім того, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів, що становить 1 514 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 грудня 2025 року, яке у подальшому, з підстави перебування судді у відпустці, було відкладене на 07 січня 2026 року. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 50, 51, 58), явку свого представника не забезпечили. У прохальній частині позову наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 52, 59), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 53, 60). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025, шляхом використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором Y256, на умовах зворотності, строковості та платності, відповідно до якого товариство надало кредитні кошти у сумі 7 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію (а.с. 7 - 11). Умови договору детально викладені в пунктах 1.1 - 1.7, 5.3 Договору. Зокрема, сума кредиту 7 000 грн; строк договору - 120 днів; процентна ставка 0,90% (фіксована, на залишок заборгованості); комісія за видачу кредиту 700 грн, що становить 10% від суми кредиту (одноразова комісія); реальна річна процентна ставка 3 059,58%; орієнтовна загальна вартість кредиту 8 260 грн. Положенням п. 5.3. Договору № 65342-01/2025 обумовлено, що у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених у Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого Графіку платежу за відповідний платіжний період, та до дати погашення заборгованості. Аналогічним чином сторонами вищевказаного Договору також було підписано Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 Графік платежів (а.с. 12) та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13, 14), з обумовленими у Договорі умовами. Довідкою наданою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», що є фінансовою установою, що має право на надання послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, підтверджується, що 30 січня 2025 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» у сумі 7 000 грн (а.с. 15). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлений Договором кредит. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису та/або одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору. На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаних Договорів кредитування відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі [PERSON] , до матеріалів справи додано наступні документи. 27 травня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 27052025, у відповідності до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Кредитор) відступив ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Новий кредитор), права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 16, 17). Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 27 травня 2025 року за Договором факторингу № 27052025 від 27 травня 2025 року, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» реєстр Боржників (а.с. 18). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції № 722 від 30 травня 2025 року (а.с. 19). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27052025 від 27 травня 2025, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Договором про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 у сумі 22 134 грн, з яких: 7 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7 434 грн сума заборгованості за відсотками, 7 000 грн сума заборгованості за штрафом та 700 грн сума комісії за видачу кредиту (а.с. 20). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги до [PERSON] , за Договором про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 від 30 січня 2025 року. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку. При цьому суд зважає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, відомостей щодо його невідповідності розміру фактично отриманих коштів не наведено, а тому, беручи до уваги заявлений розрахунок (а.с. 21-23), які сприймаються судом як математично обґрунтовані, оскільки такі нараховані у порядку та строки обумовлені відповідними договорами, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача наступної заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 65342-01/2025 від 30 січня 2025 року, у загальні сумі 15 134 грн, з яких: 7 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7 434 грн сума заборгованості за відсотками та 700 грн сума комісії за видачу кредиту. Щодо нарахованої позивачем неустойки у вигляді штрафу за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань на загальну суму 7 000 грн, є безпідставними. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце уже у період воєнного стану в Україні та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволенню. Відтак підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за обумовленими вище Договорами кредитування у загальному розмірі 15 134 грн У зв`язку з цим, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, з-поміж іншого, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 15 134 грн, що становить 68,37% від заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 070,24 грн. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 2 ст. 140 ЦПК України). Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Так, у позовній заяві зазначено, що позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 гривень. Натомість позивачем у позові взагалі не зазначено у чому саме полягають вказані витрати, а також не надано суду жодних доказів на підтвердження факту їх здійснення, а тому вони не підлягають до стягнення. На підставі наведеного,

Outcome: partial