Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою від 13.11.2025 р. відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. У строк, встановлений судом, відповідач будучи належним чином повідомлений (Ф119 №R067039224876) із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, відзив на пред`явлений позов не подав. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, та враховуючи правову позицію ВС у Постанові від 13 березня 2025 року, справа № 557/1226/23 суд з метою захисту інтересів дитини, вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.07.2021 року батьком [PERSON] , [INFO] зазначено відповідача [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2024р., справа №159/6961/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. З урахуванням наведеного, вимоги позивача не суперечать наведеним вимогам закону, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволено, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на корись держави.

Outcome: approved