Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] був її батьком; встановити факт її ( [PERSON] ) постійного проживання на час відкриття спадщини разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На час відкриття спадщини вона проживала з батьком в [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право спадщину отримала відмову, оскільки місця проживання спадкоємця та спадкодавця зареєстровані за різними адресами, а також в свідоцтві про народження заявника прізвище батька зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », що і змусило звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник заявника [PERSON] - адвокат Бібік В.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання в його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Заінтересовані особи Бочечківська сільська рада Конотопського району, приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В., в судове засідання не з`явилися, кожна надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, кожна проти задоволення вимог не заперечує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження, справу призначено до судового розгляду о 13:30 год. 29.10.2025 (а.с.15). 29 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 25.11.2025 на 10:30 год. у зв`язку з неявкою в судове засідання свідків (а.с.25) 25.11.2025 судове засідання відкладено у зв`язку із витребуванням документів із Сумського обласного державного нотаріального архіву, відділу РАЦС та сільської ради (а.с.31-32,33) 17 грудня 2025 року справа в судове засідання не вносилася у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи призначено на 06.01.2026 на 09:00 год (а.с.42). У судове засідання 06.01.2026 сторони не з`явилися. Представник заявниці адвокат Бібік В.А. надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, заявлені вимоги підтримує і просить задовольнити. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , помер [INFO] у віці 81 рік в с. Хижки Конотопського району (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, 03.02.1973 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Хижчанській сільській раді Конотопського району. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с.9) Згідно довідки Бочечківської сільської ради №54 від 25.07.2025, [PERSON] , 1923 року народження, помер [INFO] в с. Хижки Конотопського району, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім нього за вказаною адресою зареєстрованих осіб не було. Спадкоємцем за законом є дочка - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; спадщину прийняла, так як постійно проживала без реєстрації місця проживання разом з померлим в одному будинку за вищевказаною адресою. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.12). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 08.10.2025 та листа приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. від 08.10.2025, вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.19-20). За інформацією Конотопського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі від 03.12.2025, відділом ДРАЦС було проведено перевірку наявності актового запису про зміну імені [PERSON] , 1923 р.н., за період з 1950 по теперішній час, у ході якої актовий запис про зміну імені вищевказаного громадянина не було виявлено (а.с. 37). Відповідно до листа Бочечківської сільської ради від 11.12.2025, виконавчий комітет не має копії актового запису або інших документальних відомостей (1923 р. - 2004 р.) про зміну прізвища [PERSON] , 1923 р.н.(а.с. 39). За інформацією Сумського обласного державного нотаріального архіву від 16.12.2025 актові записи Державних відділів реєстрації актів цивільного стану на зберігання до архіву не передавалися (а.с.41). Приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу від 22.09.2025 відмовлено [PERSON] в оформленні своїх спадкових прав з тих підстав, що факт прийняття спадщини та факт родинних відносин зі спадкодавцем документально не підтверджується, рекомендовано звернутися до суду. Зокрема, з документів, які встановлюють родинні відносини зі спадкодавцем вбачаються розбіжності, а саме: в свідоцтві про народження [PERSON] прізвище батька та заявниці записані « [PERSON] », « [PERSON] », в свідоцтві про одруження - « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть спадкодавця - « [PERSON] ». (а.с.10 - 11). У судовому засіданні 25.11.2025 свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в с. Хижки. У свій час працював в колгоспі разом із померлим [PERSON] , 1923 р.н., який мав прізвище [PERSON] , але у 1981 році, вийшовши на пенсію, змінив прізвище на [PERSON] . На час смерті, [PERSON] проживав у [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні 25.11.2025 суду пояснила, що проживає в [ADDRESS] проживав і [PERSON] разом з рідною дочкою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] помер [INFO] . За життя, зокрема виходячи на пенсію померлий змінював прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». V. Норми права. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 статті 29 ЦК України, передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах проспадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. VІ. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Та обставина, що [PERSON] , який помер [INFO] у с. Хижки Конотопського району Сумської області, був батьком заявниці [PERSON] , а також, що [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] у с. Хижки Конотопського району Сумської області, на час відкриття спадщини по [ADDRESS] , підтверджена дослідженими у справі доказами, показами свідків і не заперечується заінтересованими особами. Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставини у суду немає. Відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин та факт постійного проживання дочки з батьком-спадкодавцем на час відкриття спадщини перешкоджає заявнику реалізувати свої спадкові права після смерті батька. З огляду на викладене, вимоги заяви слід задовольнити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: approved