Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. На підставу своїх вимог спирається на те, що 03.03.2025 року між кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» (далі Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач), було підписано ДОГОВІР КРЕДИТУ № Ма-0027 (далі-Договір кредиту) про надання кредиту в розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) строком на 9 місяців. За Договором кредиту Позивач виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Процентна ставка за Договором кредиту, становить 0,01% річних від суми залишку кредиту. З моменту отримання коштів, Відповідач лише частково проплатив тіло кредиту та проценти за користування коштами. Останнє часткове погашення кредиту було здійснене 07.05.2025 р., після чого будь-які проплати за договором кредиту більше не здійснювались. Отже, Відповідач своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконав. В порушення графіку погашення кредиту, вказаного в п. 2 Додатку № 1 до Договору кредиту від 03.03.2025, та в порушення п.п. 2.1, 5.1, 7.1 Договору кредиту, визначених повернень по основній сумі кредиту та сплати процентів за користування з боку Відповідача взагалі не відбулось. Своїми діями Відповідач порушив вимоги, передбачені ст. 1054 ЦК України та умовами Договору кредиту, в зв`язку з чим та у відповідності до п. 5.6 та інших умов Договору кредиту, кредитна спілка "Кредит-СоюЗ" вимагає повернення суми тіла кредиту в сумі 22 200,40 грн., та проценти за користування коштами в сумі 1,14 грн. Таким чином, Відповідач станом на 03.11.2025 року має перед КС "Кредит-СоюЗ" непогашену заборгованість за тілом кредиту в сумі - 22 200,40 грн., та за проценти - 1,14 грн. Розрахунок заборгованості: 1. Сума нарахованих процентів відповідно до п. 4.2 договору кредиту: ? (% за час користування коштами) = C x Z х Д : 365, де С - сума залишку кредиту (тіло кредиту), Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочки, 365 - кількість днів в році. 1.1. За період часу з 04.03.2025 р., по 07.05.2025 р., нараховано проценти за 66 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 25 000,00 грн. 25 000 х 0,01 % х 66 : 365 = 0,45 грн. 07.05.2025 р., Відповідачем було сплачено 0,40 грн., і залишок несплачених процентів за даний період склав 0,05 грн. 1.2. За період часу з 08.05.2025 р., по 03.11.2025 р., нараховано проценти за 180 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 22 200,40 грн. 22 200,40 х 0,01 % х 180 : 365 = 1,09 грн. При додаванні суми несплачених процентів за користування коштами за даний період та за попередній період, загальна сума складає - 1,14 грн. (1,09 грн. + 0,05 грн. = 1,14 грн.). Всього заборгованість, на час звернення з позовом до суду, становить: заборгованість по тілу кредиту - 22 200,40 грн.; проценти за користування грошима - 1,14 грн.; всього заборгованість становить: 22 201,54 грн., що і змусило представника позивача звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 21.11.2025 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність на підставі зібраних доказів. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 03.03.2025 року між кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» (далі Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач), було підписано ДОГОВІР КРЕДИТУ № Ма-0027 (далі-Договір кредиту) про надання кредиту в розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) строком на 9 місяців. За Договором кредиту Позивач виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Процентна ставка за Договором кредиту, становить 0,01% річних від суми залишку кредиту. З моменту отримання коштів, Відповідач лише частково проплатив тіло кредиту та проценти за користування коштами. Останнє часткове погашення кредиту було здійснене 07.05.2025 р., після чого будь-які проплати за договором кредиту більше не здійснювались. Отже, Відповідач своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконав. В порушення графіку погашення кредиту, вказаного в п. 2 Додатку № 1 до Договору кредиту від 03.03.2025, та в порушення п.п. 2.1, 5.1, 7.1 Договору кредиту, визначених повернень по основній сумі кредиту та сплати процентів за користування з боку Відповідача взагалі не відбулось. Своїми діями Відповідач порушив вимоги, передбачені ст. 1054 ЦК України та умовами Договору кредиту, в зв`язку з чим та у відповідності до п. 5.6 та інших умов Договору кредиту, кредитна спілка "Кредит-СоюЗ" вимагає повернення суми тіла кредиту в сумі 22 200,40 грн., та проценти за користування коштами в сумі 1,14 грн. Таким чином, Відповідач станом на 03.11.2025 року має перед КС "Кредит-СоюЗ" непогашену заборгованість за тілом кредиту в сумі - 22 200,40 грн., та за проценти - 1,14 грн. Розрахунок заборгованості: 1. Сума нарахованих процентів відповідно до п. 4.2 договору кредиту: ? (% за час користування коштами) = C x Z х Д : 365, де С - сума залишку кредиту (тіло кредиту), Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочки, 365 - кількість днів в році. 1.1. За період часу з 04.03.2025 р., по 07.05.2025 р., нараховано проценти за 66 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 25 000,00 грн. 25 000 х 0,01 % х 66 : 365 = 0,45 грн. 07.05.2025 р., Відповідачем було сплачено 0,40 грн., і залишок несплачених процентів за даний період склав 0,05 грн. 1.2. За період часу з 08.05.2025 р., по 03.11.2025 р., нараховано проценти за 180 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 22 200,40 грн. 22 200,40 х 0,01 % х 180 : 365 = 1,09 грн. При додаванні суми несплачених процентів за користування коштами за даний період та за попередній період, загальна сума складає - 1,14 грн. (1,09 грн. + 0,05 грн. = 1,14 грн.). Всього заборгованість, на час звернення з позовом до суду, становить: заборгованість по тілу кредиту - 22 200,40 грн.; проценти за користування грошима - 1,14 грн.; всього заборгованість становить: 22 201,54 грн. Ст. 526 ЦК України містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначено: «до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Договір кредиту № Ма-0027 укладений 03.03.2025 року. Відповідно до п. 7.1. договору строк дії договору 9 місяців. Станом на час розгляду справи зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином невиконані. Відповідно до п. 7.4 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п`ять років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Відповідно до п. 6.1 договору визначено, що за порушення договору сторони відповідають згідно з законодавством України та умовами договору. Наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором визначені п. 6.3, 6.4 договору. Сплати неустойки, процентів за невиконання грошового зобов`язання, не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та процентів. Відповідно до п. 6.4 договору у разі прострочення платежу позичальник на вимогу КС сплачує штраф в розмірі 15% суми простроченого платежу, а сукупна сума неустойки не повинна перевищувати 1/2 суми одержаної позичальником за договором. Згідно п. 6.3 договору визначено, що позичальник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу спілки зобов`язаний сплатити 65% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми не забороненої законодавством України. Відповідно до п. 4.2 договору відображено, що процентна ставка за кредитом становить 0,01% річних від суми залишку кредиту. Порядок обчислення процентної ставки за кредитом: проценти за кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту. Ст. 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) Відповідно до положення ст. 259 ЦК України вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Із договору кредиту № Ма-0027 від 03.03.2025 року, а сме з п. 7.4 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п`ять років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Сума заборгованості за тілом кредиту 22 200,40 грн., і дана сума підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України, а тому позов підлягає до повного задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню відповідно до частки задоволених позовних вимог. Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються з судового збору за звернення з позовом - 3 028 грн. 00 коп. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved