Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

ТОВ «ФК АЙКОНС» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором № 1039702 від 11.09.2020 року в сумі 9 840,00грн. яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 000,00 грн., заборгованість за комісіями і відсотками у розмірі 1 710,00грн., прострочення заборгованість за процентами у розмірі 5 130,00грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.09.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1039702 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума наданого кредиту 3 000,00грн., строк кредиту 30 днів, цільове призначення-на споживчі потреби, стандартна процентна ставка-1,90%. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 21.03.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9 840,00грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 3 000,00грн., заборгованість за комісіями і відсотками у розмірі 1 710,00грн, прострочення заборгованість за процентами у розмірі 5 130,00грн. Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб сайт або мобільний додаток. Електрона ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програми і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. Згідно з кредитним договором кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані товариству з метою отримання кредиту. 28.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1039702 від 11.09.2020 року укладеним з відповідачем. 28.04.2021 року ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» як новий кредитор відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 1-28/04/2021 відступив право вимоги за кредитом договором № 1039702 від 11.09.2020 року укладеним з відповідачем до ТОВ «ФК АЙКОС» у зв`язку з чим останній набрав грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, у позовній заяві в просильній частині просить розгляд справи здійснити за відсутністю представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 11.09.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1039702 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору товариство надало відповідачу кошти в сумі 3 000,00грн. на споживчі потреби, на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,90 % (процентів) на добу. З довідки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про ідентифікацію вбачається, що із [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , якою укладено договір № 1039702 від 11.09.2020року, ідентифікований ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», одноразовий ідентифікатор: С938, дата відправки ідентифікатора позичальнику: 11.09.2020 року. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 1039702 від 11.09.2020року станом на 21.03.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 9 840,00грн. 28.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-28/04/2021 від 28.04.2021 року ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 9 840,00грн. 28.04.2021 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір № 1-28/04/2021 відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-28/04/2021 від 28.04.2021 року ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 9 840,00грн. ТОВ «ФК АЙКОНС», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року в справі № 234/8084/20. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] повністю чи частково виконав зобов`язання за укладеним договором № 1039702 від 11.09.2020 року. За змістом статтей 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Таким чином, право вимоги за договором про споживчий кредит № 1039702 від 11.09.2020 року, укладеним між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП», а в подальшому - до ТОВ «ФК АЙКОНС». Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідачем не спростовано факту отримання нею кредиту грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн., вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем, окрім суми стягнення за основним боргом, заявлена до стягнення сума заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За умовами індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 1039702 від 11.09.2020 року встановлено строк його дії 30 днів. Відтак суд зазначає, що за умовами індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту від 11.09.2020 року позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн. В обґрунтування якої додано договір про надання правової допомоги № 16/06/2025 від 16.06.2025 року, Акт про отримання правової допомоги від 01.08.2025 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 3, 8 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Надані документи відповідно до положень статей 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис виконаних робіт (наданих послуг). Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи (позов поданий дистанційно через систему Електронний суд, представник позивача участі у судових засіданнях не приймав), застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00грн. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved