Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4524535 від 02.04.2021 року в розмірі 27999 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, було укладено договір про кредитний договір №4524535, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 6100,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 02.07.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» уклали договір відстурдення прав вимоги № 73-МЛ/Т. Згідно вище вказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова команія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 4524535 від 02.04.2021. Також позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайту суду, відзиву чи будь-яких інших заяв до суду не надходило, а тому суд провів засідання у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 02.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4524535 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в розмірі 6100,00 грн, договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z94768. Пункт 1.2 договору, передбачає, що сума креидту становить 6100 грн, кредит надається строком на 20 днів з 02.04.2021 (п.1.3 договору), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22.04.2021 (п.1.4 договору). В пункті 1.5.2 зазначено, що проценти за користування кредитом 2444,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.5.1 комісія за надання кредиту 1159 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотів від суми кредиту одноразово. У відповідності до п.2.3.1.1 та п.2.3.1.2 договору продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитуванння може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: пролонгація на пільгових умовах позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитівтовариством, що розміщені на сайті товариства tengo.ua за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитним коштами після завершення строку кредитування (з рахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшенн (продовження) строку кредитування відбувається кожен рах коли позичальник продовжує користуватись кредитним коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] з якою укладено кредитний договір № 4524535 від 02.04.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілан», одноразовим ідентифікатором Z94768, 02.04.2021, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . Також, представником позивача надано платіжне доручення №42921580, з якого вбачається, що 02.04.2021 платник ТОВ «Мілоан» здійснив перерахунок 6100 грн отримувачу [PERSON] , призначення платежу кошти згідно договору № 4524535 на рахунок № 414962*17. 02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №73-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за вище вказаним кредитним договором. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №73-МЛ від 02.07.2021 за кредитним договором № 4524535, у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом в загальній сумі 27999 грн., з яких 6100 прострочена заборгованість за сумою кредиту; 20740 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам, 1159 грн заборгованість по комісії. Відповідно до виписки за кредитним договором№ 4524535 від 02.04.2021 зазначено, що заборгованість [PERSON] становить 27999 грн, яка складається з: 6100 грн ,20740 грн прострочені відсотки, 1159 грн заборгованість за комісіями. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1ст.530ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи те, що матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитороми за кредитним договором № 4524535 від 02.04.2021, то позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6100 грн та заборгованості за комісією в розмірі 1159 грн підлягають задоволенню. Щодо стягнення відсотків суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору становить 30 днів, а доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 2440 грн виходячи з розрахунку: 6100 грн (тіло кредиту) х 2,0 % х 20 днів (строк договору). Відтак, заборгованість [PERSON] за несплаченими відсотками у сумі 20740,00 грн є необґрунтованою та не відповідає умовам укладеного кредитного договору. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача, заборгованості у розмірі 9699 грн., яка складається з: заборгованосіт по кредиту 6100 грн; заборгованості по несплаченим процентам - 2440 грн, та 1159 грн комісії, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 8 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. В матеріалах справи наявний договір надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року укладений між Адвокатським об`єднанням «Апологет», акту № Д/649 наданих послуг, детального опису наданих послуг до акту № Д/649 від 24.07.2025. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 4 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Також відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 839,13 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial