Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

10 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою на підставі ст.ст.141, 246 ЦПК України про видачу додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 16 279,20 грн (шістнадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 20 копійок) та судовий збір в розмірі 547,70 грн (п`ятсот сорок сім гривень 70 копійок). Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.10.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено частково. Проте, судом за результатами розгляду справи не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які Заявник поніс у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату та час судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала повністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що по справі необхідно постановити додаткове рішення. Судом встановлено, що заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 002/11231851-SP у розмірі 23843 (двадцять три тисячі вісімсот сорок три) грн. 05 коп. та за кредитним договором № 100188970 у розмірі 2520 (дві тисячі п`ятсот двадцять) грн., всього на загальну суму 26363 (двадцять шість тисяч триста шістдесят три) грн. 05 коп., а також судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 04.07.2025 року [PERSON] було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка 24.07.2025 року була задоволена та заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2025 року скасоване. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.10.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 100188970 у розмірі 2520 (дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. та судовий збір в сумі 289 (двісті вісімдесят дев`ять) грн. 44 коп. Проте, при ухваленні вказаного рішення не було вирішено питання щодо розподілу судвоих витрат. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ч.1 п.3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу [PERSON] надано копію угоди №76-сз/ц-25 про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року, акт виконаних робіт до угоди №76-сз/ц-25 про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року, рахунок-фактура №76-сз/ц-25 від 04 серпня 2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №97 від 04 серпня 2025 року. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. У пункті 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Цимбал А.А. укладено договір про надання правової допомоги від 09 червня 2025 року на представництво інтересів позивача у вказаній цивільній справі. Згідно п.4 вказаного Договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірах та у строках, які визначаються актами прийому-передачі робіт (послуг). Згідно рахунка-фактури №76-сз/ц-25 від 04 серпня 2025 року увесь об`єм наданих послуг адвокатом відповідачу складається з: аналізу документів та законодавства 2 години; надання консультації відповідачу 1 година, складення та направлення заяви про встановлення поточного рахунку 1 година, складення та направлення суду заяви про перегляд заочного рішення про перегляд заочного рішення від 25.02.2025 по справі №562/4241/24 4 години, складення та направлення заяви про закінчення виконавчого провадження № 78176631 у зв`язку зі скасуванням заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі № 562/4241/24 від 25.02.2025 1 година, складення та направлення якісного та об`ємного відзиву у справі № 562/4241/24 на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», участь адвоката на судовому засіданні, а тому загальна вартість послуг складає 18000,00 грн. В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить суд, з врахуванням частково задоволених позовних вимог, стягнути понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 16 279,20 грн. та по сплаті судового збору в сумі 547,70 грн. Також, в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представником позивача вказується на те, що оскільки позивачем жодних заперечень щодо співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу не подавалося, то такі витрати підлягають стягненню в повній сумі. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвело до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяві клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755\\9215\\15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з позивача на користь відповідача слід стягнути 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено лише 9.56% позовних вимог, то з позивача на користь відповідача слід стягнути сплачений судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення суду в сумі 547,70 грн (п`ятсот сорок сім гривень 70 копійок) На підставі викладеного,

Outcome: approved