Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 26.12.2024 року надійшло повідомлення від [PERSON] про злочинну діяльність УГІ полковника [PERSON] , а саме, що останній зловживає службовими обов`язками. 24.05.2025 року відповідачка звернулася зі скаргою до Прем`єр міністра України Шмигаля Д.А. про те, що [PERSON] здійснює злочинну діяльність. 05.06.2025 року відповідачка [PERSON] звернулася зі скаргою на позивача [PERSON] , «який разом з колегами працювали і працюють проти діючого Президента України, який прийняв під охорону сейф з бюлетенями неопечатаний. Наразі в Шепетівському РУП ГУНП в Хмельницької області він приховує політичного злодія проти президента. Він вкрав державний, обласний і місцевий бюджет, приховує порушення ч. 5 ст. 256 КПК України, де викрадені кошти». Позивач вказує, що інформація викладена у зазначених скаргах є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, в тому числі формує думку, що [PERSON] тісно пов?язаний з корупційною діяльністю та такою, що суперечить інтересам держави і вчиняє кримінально карні діяння, що безповоротно заплямувало його честь, гідність та ділову репутацію в очах кола осіб, як серед особового складу ГУНП в Хмельницькій області так і серед цивільних осіб. Викладена відповідачем у скаргах інформація не є оціночним судженням, оскільки поширена у формі подачі фактів та первинним джерелом її поширення є сам відповідачка. До того ж, скарги містять факт підозри у вчиненні [PERSON] злочинів та зазначені в ній твердження не є оцінкою дій позивача, а є викладенням конкретних відомостей. Внаслідок таких скарг [PERSON] пережив та переживає душевні страждання, оскільки для нього, як поліцейського, який має тривалий стаж роботи, займає керівну посаду та до цього був прикладом для своїх підлеглих і колег по службі, безпідставне звинувачення у вчиненні злочину стало підставою для постійного нервового напруження та стресу, отже діями відповідача принижена не тільки його честь, гідність та ділова репутація, а й завдано моральної шкоди. Особливе значення в даній ситуації є той факт, що [PERSON] поширює такі відомості в період воєнного стану, коли вся країна перебуває в стані війни, зусилля усіх свідомих громадян спрямовані на наближення спільної Перемоги над ворогом, натомість відповідач свідомо та безпідставно шкодить роботі Національної поліції України та підриває авторитет її працівників, розповсюджуючи завідомо неправдиву інформацію. Висловлювання відповідачки [PERSON] про те, що позивач [PERSON] , нібито є колаборантом, не відповідають дійсності та є наклепом. Позивач вказує, що він є порядним і законослухняним громадянином України, який завжди діяв виключно в інтересах держави та суспільства, дотримувався Конституції та законів України. Він засуджує будь-які прояви колабораціонізму, підтримує Збройні Сили України та інші Сили оборони, бере участь у волонтерських ініціативах та допомозі постраждалим від збройної агресії. Поширення неправдивої інформації щодо нього завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, формує у суспільства викривлене та негативне уявлення про нього, підриває довіру з боку колег, партнерів та оточення. Такі безпідставні звинувачення є неприпустимими та несумісними з принципами правової держави. Просив визнати, що поширені відповідачкою [PERSON] відомості про колабораціонізм в листах №15272-2025 від 22.01.2025, №10/121/01-2025 від 27.01.2025, електронних зверненнях від 24.05.2025, 05.06.2025, 26.06.2025 є такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та стягнути з відповідачки на корись позивача судові витрати. Ухвалою суду від 29.08.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.11.2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила. У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, з урахуванням письмової згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280-289 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин працює на посаді начальника УГІ в Хмельницькій області, є полковник поліції. Згідно рапорту інспектора - чергового ЧЧ УОАЗОР ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції від 26.12.2024 року вказано, що 26.12.2024 року о 12 год. 02 хв. з № 0689796196 надійшли повідомлення від [PERSON] , 1948 р.н., жительки с. Миньківці Славутського району Хмельницької області про те, що вона звертається особисто до генерала [PERSON] , просить особисто терміново відсторонити від розгляду заяви на злочинну діяльність УГІ полковника [PERSON] , капітана поліції УГІ [PERSON] , який у телефонному режимі, використав інформацію заявниці на дії свого керівника. Заявниця буде надавати пояснення лише письмово. Однак капітан не виходить на зв?язок. Просить капітана [PERSON] відсторонити від розгляду заяви, останній не має права розглядати скаргу на дії свого керівника. Капітан [PERSON] є корупціонером, який теж довгий час займається перепискою. Просить передати заяву на розгляд у НПУ в департамент по боротьбі з корупцією, в ВП та УГІ. 12.12.2024 року в Улашанівській ОТГ громади залякували штрафами. Терміново повідомити генерала [PERSON] , що наразі на території Улашанівської ОТГ голова [PERSON] , який незаконно обраний на посаду голови, який у в/ч с. Цвітоха під час відпустки на територію завозив спирті напої, ковбасу та коробку цукерок, завозив на авто, які не пройшли перевірку. Здійснює вирізку саду у громаді. Просить направити екіпаж поліції з м. Хмельницького, а не Славутського ВП. Відповідно до довідки №37903-2024 від 31.12.2024 року про результати розгляду звернення [PERSON] про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Хмельницькій області вказано, що 25.11.2023 року на спецлінію «102» надійшло звернення [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , яка повідомила, що начальник УГІ ГУНП в Хмельницькій області полковник поліції Кузьмін П.П. та його підлеглий капітан поліції [PERSON] , на її думку, знищили дві заяви, які не внесені до ЄРДР та додатки до матеріалів справи. За зверненням [PERSON] про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Хмельницькій області службове розслідування не призначати, через відсутність порушень службової дисципліни. Згідно листа від ГУНП в Хмельницькій області №15272-2025 від 22.01.2025 року на звернення [PERSON] вказано, що за результатами перевірки фактів неправомірних дій чи неналежного виконання службових обов`язків в діях працівників ГУНП в Хмельницькій області не встановлено (довідка від 31.12.2024 №37903-2024. Згідно рапорту інспектора-чергового ЧЧ УОАЗОР ГУНП в Хмельницькій області майора поліції Кошевко О. від 24.01.2025 року, слідує, що 24.01.2025 року о 11.05 год. надійшло повідомлення [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , яка незадоволена відповіддю, яку отримала, а саме наказами про здійснення прийому громадян начальником УГІ ГУНП в Хмельницькій області полковником поліції Кузьміним П.П. у ВнП №1 (м. Славута) Шепетівського РУП від 24.09.2024 року та 12.12.2024 року, окрім цього скаржиться на [PERSON] , який обіцяв зателефонувати до неї, але до цього часу не виконав свою обіцянку. Із копії електронного звернення встановлено, що відповідачка [PERSON] звернулася до Прем`єр-міністра України Шмигаля Д.А. щодо зловживання службовими обов`язками [PERSON] . [PERSON] вказує, що підлеглий [PERSON] [PERSON] не провів перевірку фактів по заявах, зареєстрованих у Єдиному реєстрі №3022, 3035, 3037, 3206 від січня 2025 р. Станом 24.05.2025 року вона не опитана, не опитані жителі села, приховані факти вчинення економічно-корупційних злочинів у військовий час начальником Шепетівського відділу НП, дільничний [PERSON] , [PERSON] , начальник Славутського відділу НП, Возгречко, Пасічник, Єжицький, які причетні до хабарів. Заявниця зазначає, що зазначені особи брали хабарі за вирішення земельних питань, по питному водогону, хабарі по питаннях учасників АТО, підроблення свідоцтв та довідок військових частин, протоколів земельних паїв, які без числа, місяця і року, не пронумеровані та не скріплені печаткою, вписані «мертві душі» місцевого кладовища та «мертві душі» поховані в росії, приймають участь у протоколах розпайовки. Заявниця повідомляє, що працівники поліції привласнили колективне майно громади, яке не виключене в колективну розпайовку у 2001, 2012, 2013 р., а саме сади площею 60 га. Станом на 24.05.2025 року сади вирізані, 30 шт. старовинних лип, 300 шт. горіхів, на площу саду відсутні кадастрові номери, здійснюється незаконна господарська діяльність і не сплачуються податки. Сад переданий у користування [PERSON] , який поклав кошти у «казну поліції». А також приховано 3,2 га, на яких здійснюється господарська діяльність (комерційна), яку прикривають генерала ІІІ рангу ГУ НП в Хмельницькій області [PERSON] . Повідомляє, що зазначені ділянки не внесені до Земельного Кадастру, [PERSON] протягом 5 років діяльності не провів облік земель, які сам використовує та роздав 17 земельних ділянок неіснуючим учасникам АТО з м. Києва. Дата та час направлення на розгляд 24.05.2025 року. Відповідно до доповідної записки старшого інспектора з особливих доручень відділу з контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності управління дотримання прав людини Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України полковника поліції Когуня А. про розгляд звернення [PERSON] встановлено, що 05.06.2025 на Урядову «гарячу лінію» надійшло звернення 102 [PERSON] , [INFO] . В ході перевірки встановлено, що 24.05.2025 року [PERSON] звернулася на Урядову «гарячу лінію» вх. №18870801 до Прем`єр-міністра України Шмигаля Д.А. «Щодо зловживання службовими обов`язками [PERSON] (начальник інспекції особового складу ГУНП в Хмельницькій області). В ході перевірки за інформацією, викладеною у зверненні [PERSON] від 24.05.2025 року №18870801 встановлено, що відомості, викладені у зверненні не знайшли свого підтвердження. Відповідно до електронного звернення [PERSON] від 05.06.2025 року встановлено, що [PERSON] звернулася зі скаргою на начальника Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини [PERSON] за зловживання службовим становищем, так як він приховує всі злочини працівника даного Депаратменту підполковника [PERSON] , який контролює Хмельницьку область та покриває злочини начальника Управління головної інспекції та дотримання прав людини [PERSON] та полковника [PERSON] , які в Хмельницькій області працювали і працюють проти діючого Президента [PERSON] , які прийняли під охорону сейф з бюлетенями не опечатаний. Фотозйомка сейфа відсутня. Вони підроблювали бюлетні для [PERSON] в 2019 під час парламентських та президентських виборів. Службове розслідування [PERSON] і [PERSON] не проводили. Наразі в Шепетівському РУП ГУНП в Хмельницькій області вони переховують політичного злодія проти Президента [PERSON] , який підпорядкований начальнику кримінальної поліції [PERSON] . Вони вкрали у держави державний бюджет, обласний та місцевий, приховують мертві душі російської федерації, статтю КПК 256 ч. 5, де вкрадені мільйони гривень. Ці кошти необхідно повернути ЗСУ у зв`язку з тим, що КМУ шукає кошти, щоб наповнити державну казну. Просить провести перевірку, відсторонити від виконання посадових обов`язків та відкрити кримінальну справу на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане звернення зареєстровано 26.06.2025 року, надійшло на Урядову «гарячу лінію», №ТК-18990038, що підтверджується реєстраційною карткою звернення. В даній реєстраційній картці звернення вказано, що заявницею значиться [PERSON] , згідно змісту звернення вказано, що заявниця звертається зі скаргою на дії посадової особи підрозділу інспекції особового складу чергової ГУ НПУ в Хмельницькій області, старшого лейтенанта, [PERSON] , яка 26.06.2025 року об 11:45 год як чергова на службовому телефоні за номером: 0671840266 не зареєструвала звернення заявниці з питання вчинених злочинів на політичному рівні діючими працівниками поліції ГУ НПУ в Хмельницькій області. Зазначені висловлювання у електронних зверненнях, на думку позивача, містять в собі фактичні твердження, що поширені через його колег по роботі, оскільки, описують факти неправомірної діяльності позивача, чим принижують його честь та гідність [PERSON] . Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно зі статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію і таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Верховний Суд у справі № 761/32924/19 від 22.11.2021 року, зазначає, що у справах про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен розмежовувати відомості, які принижують честь та гідність особи, від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова. Згідно зі статтею 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення ст. 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічне роз`яснення висловлено і Верховним Судом України (абзац 2 пункту 16 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявник міг обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року). Із матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду звернення від 26.12.2024 року та електронних звернень від 24.05.2025 року та 05.06.2025 року, довідкою від 31.12.2024 року, листом від 22.01.2025 року та доповідною запискою про розгляд звернення [PERSON] , доводиться, що відомості вказані в зверненнях [PERSON] не знайшли свого підтвердження щодо [PERSON] . Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що звернення [PERSON] до правоохоронних та державних органів влади, викладені у листах №15272-2025 від 22.01.2025, №10/121/01-2025 від 27.01.2025, електронних зверненнях від 24.05.2025, 05.06.2025, 26.06.2025, не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію [PERSON] , оскільки позивачка скористалася своїм правом на звернення, регламентованим ст. 40 Конституції України. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, сума сплачено судового збору та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed