Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позиція позивача До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Таскомбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник АТ «Таскомбанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.12.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7805144945. Згідно з умовами договору сума кредиту становить 38 922,12, строк кредитування до 23.12.2022. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у Договорі. Позивач стверджує, що право вимоги за кредитним договором відступлені Акціонерному товариству «Таскомбанк» на підставі договору відступлення права вимоги. У тексті позовної заяви позивачем не зазначено дату переходу права вимоги, відсутнє посилання на реквізити договору відступлення права вимоги - його номеру та дати укладення. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2025 становить 64 623,50 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 34 478,82 заборгованість за процентами - 6 497,67 грн, яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. Позиція відповідача Відповідачем заяви по суті справи до суду не надано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Неприйняття до розгляду доказу 04.11.2025 представником позивача надано заяву про долучення доказів - меморіального ордеру № 768960451 від 20.09.2021 банку АТ «Таскомбанк» про перерахування коштів в сумі 214 388 525,17 грн з рахунку відповідача на рахунок первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», без клопотання про поновлення процесуального строку для подачі доказу. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, подані з пропуском встановленого строку, не приймаються судом до розгляду, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не було зазначено поважних та об`єктивних причин неможливості подання вказаних доказів разом із позовною заявою, а клопотання про поновлення строку не містить належного обґрунтування, суд доходить висновку про не прийняття до розгляду доказу - наданого меморіального ордеру № 768960451 від 20.09.2021 банку АТ «Таскомбанк». Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Вирішення питання щодо ухвалення заочного рішення Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у постанові КЦС ВС від 24.10.2024 по справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони, представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 08.01.2026 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7805144945, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у сумі 38 922,12 грн на умовах, установлених договором, на строк 24 місяці, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, установлених у паспорті кредиту № 5144945, який є невід`ємною частиною договору. Згідно паспорту кредиту ТОВ «ФК ЦФР» №5144945, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Строк кредитування - 24 місяці, щомісячні проценти - 2,99% від суми кредиту, річні проценти - 11,99 %. Кредитний договір № 7805144945 від 28.12.2020, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5144945, заява-анкета на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» підписані відповідачем власноручно. Відповідно до виписки за особовим рахунком відповідача за кредитним договором № 7805144945 від 12.05.2025, оборот коштів із проводкою 20.12.2020 складає 34 478,82 грн. Згідно розрахунку здійсненого АТ «Таскомбанк» заборгованості відповідача за договором № 7805144945 від 28.12.2020 складає 64 623,50 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 34 478,82 заборгованість за процентами - 6 497,67 грн. 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Клієнт) та АТ «Таскомбанк» (Фактор) укладено договір факторингу № 200921, відповідно до умов п. якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.-2.10 Перелік Позичальників, підстави виникнення Права Вимоги до Позичальників, сума Боргу на Дату відступлення Прав Вимоги та інші дані зазначаються в Реєстрі Прав Вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього Договору та підписується одночасно з ним. Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта Прав Вимоги та набуття Фактором Прав Вимоги на Борг. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами, Договорами поруки та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2 до цього Договору, але не раніше оплати Фактором суми зазначеної в п.3.1. Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває всі Права Вимоги визначені цим Договором та всі права вимоги за Договорами поруки. Сторони підписують Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог в день здійснення оплати Суми Фінансування згідно п. 3.1. цього Договору. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу до Позичальників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Прав Вимог в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку №3 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог в електронному вигляді (Додаток №4). Клієнт підтверджує, що на дату укладання цього Договору відомості у Реєстрі Прав Вимог є достовірними, що він повідомив Фактора про всі відомі йому будь-які обставини, що свідчать про недійсність Прав Вимоги або їх припинення, про недійсність або припинення дії Кредитних Договорів та зазначив ці відомості у Реєстрі Прав Вимог. Клієнт підтверджує, що на дату укладання цього Договору зберігає визначені Кредитними Договорами права та обов`язки щодо правового режиму збереження та розкриття інформації за зазначеними договорами. Фактор зобов`язується забезпечити дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які були визначені Кредитними Договорами для Клієнта. Клієнт проінформував Фактора у повному обсязі про подальші дії, які слід йому вчинити для реалізації своїх Прав вимоги, набутих за цим Договором. В разі отримання Клієнтом судових повісток, ухвал, інших процесуальних документів або копії позовної заяви про визнання недійсними, неукладеними, припиненими Кредитних Договорів, про внесення змін до Кредитних Договорів або будь-яких процесуальних документів у справах, пов`язаних з Кредитними Договорами, Клієнт зобов`язується повідомити про отримання таких документів протягом 2 (двох) робочих днів з дня їх отримання та передати Фактору їх за реквізитами, додатково повідомленими йому Фактором, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання. У зв`язку з відступленням Прав Вимоги, за умови повного виконання Фактором свого обов`язку щодо сплати Клієнту Суми Фінансування згідно з п.3.1. цього Договору, Клієнт відступає Фактору належні йому усі права за заявленими вимогами або встановленими вимогами до Позичальника / Поручителя в межах судових та/або виконавчих проваджень, в тому числі щодо: стягнення із зазначених осіб судового збору та/або інших платежів, та/або; повернення на користь Фактора сплачених Клієнтом/ Первісним кредитором авансових внесків в рамках виконавчого провадження, та/або повернення на користь Фактора сплаченого Клієнтом / Первісним кредитором судового збору. Додатками № 1, 2 договору факторингу затверджено форму реєстру прав вимог, форму акту приймання-передачі реєстру прав вимоги. Додатками № 3, 4 договору факторингу затверджено форму електронного реєстру прав вимог, форму електронного акту приймання-передачі реєстру прав вимоги. Додатком 5 затверджено форму повідомлення про відступлення права вимоги. Позивачем з метою доведеності обставини виконання сторонами договору факторингу умов п. 2.3. договору надано витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021, відповідно до якого (п. 7 111 за порядковим номером) відображено передачу права вимоги до фактора за кредитним договором № 7805144945 від 28.12.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР». Так, права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки переходять до фактора в момент підписання акту прийому-передачі реєстру (Додаток №2), але не раніше оплати вартості (п. 3.1). Акт підписується в день здійснення оплати, після чого Фактор набуває статусу кредитора. У розділі «Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі» цього рішення суд зазначив, що меморіальний ордер № 768960451 від 20.09.2021 поданий представником позивача з пропуском встановленого строку без клопотання про його поновлення та обґрунтування поважності причин пропуску строку його подання. Відтак, суд на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України не приймає вказаний доказ до розгляду. Окрім цього, позивачем не надано докази передачі прав вимоги до відповідача [PERSON] від ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача АТ «Таскомбанк». До позовної заяви не долучено реєстр прав вимоги, акт прийому-передачі реєстру права вимоги із зазначенням відомостей щодо кредитного договору № 7805144945 від 28.12.2020. Позивачем на адресу відповідача на виконання умов договору факторингу направлено повідомлення-вимогу про перехід права вимоги за кредитним договором № 7805144945 від 28.12.2020 ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк». Також судом встановлено, що відповідач на виконання умов договору не здійснював оплати. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини) на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення права вимоги (договорів факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України, якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку із чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Предметом доказування у даній справі, окрім факту укладення кредитного договору та наявності заборгованості, є правосуб`єктність позивача як нового кредитора, тобто підтвердження належними та допустимими доказами факту реального переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до АТ «Таскомбанк». Відповідно до положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, згідно з умовами п. 2.3. Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021, відступлення права вимоги та їх перехід від Клієнта ТОВ «ФК «ЦФР» до Фактора АТ «Таскомбанк» відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог, але не раніше оплати Фактором суми фінансування. Таким чином, сторони договору факторингу пов`язали момент виникнення у позивача права вимоги до боржників із настанням конкретної події - здійсненням оплати суми фінансування. Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України, якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до умов п. 2.3. Договору факторингу, момент переходу права вимоги є відкладеним у часі та пов`язаний із фактом оплати. Оскільки доказ оплати не був поданий у встановлений законом строк і не прийнятий судом, факт набуття позивачем статусу нового кредитора залишився недоведеним Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення такої оплати у встановленому законом порядку. Наданий представником позивача 04.11.2025 меморіальний ордер № 768960451 від 20.09.2021 був відхилений судом на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України як такий, що поданий поза межами процесуальних строків без відповідного клопотання про їх поновлення та без обґрунтування поважності причин затримки. Суд наголошує, що дотримання процесуальних строків подання доказів є запорукою рівності сторін та реалізації принципу змагальності. Невиконання позивачем обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 83 ЦПК України, щодо подання всіх наявних доказів разом із позовною заявою, позбавляє суд можливості покласти такий доказ в основу судового рішення. Крім того, суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги та самого Реєстру (або належним чином засвідченого витягу з нього), який би містив ідентифікуючі дані щодо кредитного договору № 7805144945 від 28.12.2020, укладеного з [PERSON] . Сама по собі наявність повідомлення-вимоги про відступлення права вимоги та реєстру прав вимоги, за відсутності первинних документів, що підтверджують факт переходу такого права (оплати та акту прийому-передачі), не є достатнім доказом набуття позивачем статусу кредитора у розумінні ст. 512, 514 ЦК України. Принцип диспозитивності передбачає, що позивач на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Позивач, як професійний учасник ринку фінансових послуг, не був обмежений у праві надати всі необхідні докази вчасно. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт належного переходу до позивача права грошової вимоги за кредитним договором № 7805144945 від 28.12.2020 у зв`язку з відсутністю доказів реального виконання умов договору факторингу щодо оплати суми фінансування та підписання відповідного акту прийому-передачі реєстру, що було обов`язковою передумовою відступлення права вимоги, а також з огляду на неприйняття судом до розгляду поданого з порушенням процесуальних строків меморіального ордеру, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed