Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, стягнення судових витрат звернувся представник Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] суму надміру виплачених (у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеними особами) коштів в розмірі 30000,00 грн. на користь Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнали та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що відповідно до рішення Рівненської міської ради від 20.08.2021 №1069 з 01 грудня 2021 року було утворено Департамент соціальної політики Рівненської міської ради, як правонаступника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до рішення Рівненської міської ради від 19 червня 2025 року №6692 з 01 липня 2025 року Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (ідентифікаційний код 03195441) було перейменовано на Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради (ідентифікаційний код 03195441). В статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VII зазначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ст.4 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб » факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Право на отримання допомоги на проживання мають внутрішньо переміщені особи відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 р. №332 (далі - Порядок № 332). Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Допомога надається щомісячно з місяця звернення на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням. 18 травня 2022 року до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради звернулася відповідач [PERSON] з заявами про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З дослідженого в судовому засіданні рішення Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.06.2022 вбачається наступна інформація: Заявник: [PERSON] . Ідентифікаційний номер: [NUMBER] . Дата звернення 18 травня 2022 року. Дата народження [INFO] . Окупована територія: так, КОАТУУ6524710100_75700, Херсонська обл., Скадовський р-н, м.Скадовськ. Зруйноване житло: ні. Вид перерахунку: ВЗЯТТЯ НА ОБЛІК. Дата визначення права для початку попередньої виплати: 01.03.2022. Дата закінчення попередньої виплати: 30.04.2022. Склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] . Категорія працездатності: пенсіонер. Розмір допомоги: 2000,00 грн. закінчення терміну дії довідки: 01.01.2054. Відповідно до пп.5 п.7 Порядку №332 допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 р., якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання: внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра (загальна площа) на одного члена сім`ї), або житлового приміщення (частини житлового приміщення, придбаного за кошти, отриманого на підставі договору кредиту, якщо перший внесок, сплачений уповноваженою особою або отримувачем, становив менш як 100 тис. гривень). В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що при зверненні 18 травня 2022 року до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради відповідачка [PERSON] була проінформована про те, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеними особами. Дана обставина підтверджується вище дослідженою в судовому засіданні заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 травня 2022 року, на якій наявний особистий підпис відповідачки та особиста відмітка у пункті: «Наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим і міста Севастополь, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення» - «V» - НІ. Преамбулою Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019р. № 324-IX (далі - Закон № 324-IX) визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні. Метою цього Закону є підвищення адресності державних виплат, сприяння розбудові системи соціального забезпечення, а також забезпечення ефективного використання бюджетних коштів. Статтею ст.1 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» в контексті цього закону встановлено: - верифікація - комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних; - державні виплати - пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування; - моніторинг - систематична діяльність з проведення аналізу інформації, отриманої під час верифікації, та аналізу результатів верифікації; - органи, що здійснюють державні виплати, - розпорядники бюджетних коштів, інші органи, установи та організації, що призначають, нараховують та/або здійснюють державні виплати; - реципієнти - фізичні особи, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичні особи, які звернулися за призначенням державних виплат; - рекомендація - повідомлення про результат верифікації державних виплат щодо невідповідності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання і розмір таких виплат. Відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» одним із завдань органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, є здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат. Відповідно до ст.16 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання. За результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: 1) призначення (перерахунку) державної виплати; 2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; 3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; 4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Відповідно до ст.9 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» верифікація державних виплат здійснюється в інформаційно-аналітичній платформі шляхом застосування комплексу заходів із збору, проведення аналізу та порівняння параметрів інформації, отриманої від суб`єктів надання інформації, за кожним реципієнтом з подальшим визначенням відповідності інформації визначеним законодавством вимогам, що впливають на визначення права на отримання та розмір державних виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних. Порядок здійснення верифікації та моніторингу державних виплат встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016р. № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат» затверджений Порядок здійснення верифікації та моніторингу державних виплат (далі - Порядок № 136). Порядку №136 передбачено, що за результатами поточної та ретроспективної верифікації Мінфін щомісяця до 25 числа надає органам, що здійснюють державні виплати, рекомендації щодо: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Рекомендація щодо кожного реципієнта формується на підставі однієї або декількох виявлених невідповідностей. Про надані рекомендації Мінфін інформує щокварталу Кабінет Міністрів України. Орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання. За результатами опрацювання наданих Мінфіном рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: 1) призначення (перерахунку) державної виплати; 2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; 3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; 4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Орган, що здійснює державні виплати, за результатами опрацювання рекомендацій надає Мінфіну інформацію про прийняті рішення протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (далі - Постанова № 709). В п.2 Постанови № 709 визначено підстави припинення виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Підпунктом 5 пункту 2 Постанови № 709, встановлено, що з 1 вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї). В результаті верифікації, проведеної Міністерством фінансів України було встановлено, що чоловік відповідачки [PERSON] має у власності нерухоме майно, а саме квартиру на території, яка не включена до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, та розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,7 кв.м. З дослідженої в судовому засіданні Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 417704942 від 13 березня 2025 року вбачається, що квартира (закінчений будівництвом об`єкт) , загальною площею (кв.м.): 60,7, житловою площею (кв.м.): 34,6 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3062177356060 належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на підставі договору дарування серії та номер: 1114, виданий 18 травня 2012 року Сохацькою О.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу. Тобто, з 01 грудня 2023 року відповідачка не мала права на отримання допомоги, як внутрішньо-переміщена особа, за період з 01 грудня 2023 року по 28 лютого 2025 року у розмірі 30000,00 грн., у відповідності до пп.5 п.7 Постанови 332. З дослідженого в судовому засіданні повідомлення за підписом директора Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 17 березня 2025 року, адресованого [PERSON] вбачається, що Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради в лютому 2025 року отримано інформацію в ході проведення верифікації та моніторингу державних виплат щодо наявності у власності чоловіка [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] (згідно договору дарування №1114 від 18.05.2012). Даний факт підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене виплату допомоги припинено з 01.03.2025. Надміру надані кошти допомоги підлягають поверненню за період з 01.12.2023 по 28.02.2025 на загальну суму 30000,00 грн. Згідно відмітки на повідомлені, копію листа було вручено на руки 21.03.2025 р. [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні довідки №106 від 13.06.25 виданої Департаментом соціальної політики вбачається, що довідка видана [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] в тому, що вона знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради, РНОКПП [NUMBER] та отримувала допомогу ВПО з 01.05.22 по 28.02.25, № ЕОС )О/С) 639724. Станом на 13.06.25 розмір переплати за період з 01.12.23 по 28.02.25 становить 30000 грн. З дослідженої в судовому засіданні відповіді Департаменту соціальної та ветеранської політики №05-01-1147/25/08-02-923/25 від 26.09.2025 вбачається, що згідно наявної у Департаменті інформації, станом на 25.09.2025, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Рівненській міській територіальній громаді (далі РМТГ) з 18.05.2022. При реєстрації [PERSON] вказана адресу фактичного місця проживання/перебування в РМТГ: [ADDRESS] . 17.04.2025 [PERSON] звернулась до департаменту з заявою про зміну адреси фактичного місця проживання/перебування в РМТГ на [ADDRESS] . Станом на день розгляду справи в суді дана переплата відповідачкою повернута не була. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Отже, відповідачка знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку. Відповідно до п.29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №332 «Деякі виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. При винесенні рішення, суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачкою та її представником належними доказами, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved