Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Донецької міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки місце реєстрації та фактичне проживання позивача і спадкодавця знаходилось на території, тимчасово окупованій російською федерацією (м. Донецьк та м. Маріуполь Донецької області), з лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан; мати померла на окупованій території, у зв`язку з чим факт її смерті доводилось встановлювати в судовому порядку; позивач тривалий час не мала можливості вільно залишити окуповану територію, оскільки здійснювала постійний догляд за близькими родичами із інвалідністю; лише після виїзду з окупованої території та отримання судового рішення про встановлення факту смерті з`явилась можливість звернутися до нотаріуса, однак на той момент строк вже було пропущено, про що свідчить постанова нотаріуса від 08 липня 2025 року. У судове засідання позивач не з`явився, поданою заявою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження. Відповідно до свідоцтва про шлюб позивача нею обрано прізвище « [PERSON] » . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05 липня 2025 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно довідки № 0000231395 від 08 червня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 0000609324 від 04 вересня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач та спадкодавець як внутрішньо переміщені особи фактично перебували за однією адресою у місті Маріуполі Донецької області. Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сафронової Наталії Леонтіївни для оформлення спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 36/02-31 від 08 липня 2025 року вбачається, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємиця спадщину не прийняла у встановлений законом шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини не подала, фактів прийняття спадщини не надала. Позивач вказує, що вона вчасно не змогла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері з тих підстав, що перебувала на тимчасово окупованій території Донецької області (м. Донецьк та м. Маріуполь), дія воєнного стану, неможливість вільного виїзду з окупованої території, необхідність судового встановлення факту смерті спадкодавця, догляд за чоловіком [PERSON] , [INFO] , який має інвалідність другої групи (безстроково), та сином [PERSON] , [INFO] , який має інвалідність другої групи з дитинства (ДЦП, безстроково). Дані обставини повністю підтверджуються довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, рішенням суду про встановлення факту смерті особи, довідками МСЕК серії ДОН-04 № 068116 та серії ДОН-07 № 109094, а також тим, що м. Донецьк та м. Маріуполь віднесено до тимчасово окупованих територій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції, чинній на час розгляду справи). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачем з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері; в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право позивач не може, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved