Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 08 жовтня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №229. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з травня 2025 року припинені. Сторони проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, сімейні відносини та ведення спільного господарства. Питання щодо утримання дітей та поділу спільного майна подружжя вирішені сторонами за взаємною згодою шляхом укладення відповідних договорів. На примирення позивач не згодний. У зв`язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Згідно ухвали судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте останній через систему «Електронний суд» надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на поштову адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, суд встановив, що 08 жовтня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області сторони зареєстрували між собою шлюб, актовий запис №229. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю, не бажають примирення та наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved