Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 1518827 від 26.03.2024 року в сумі 30 442,41 грн. з яких: сума кредиту 3 299,99 грн., сума процентів за користування кредитом 19 964,92 грн., нараховані проценти за 360 календарних днів, штрафні санкції у сумі 1 650,00 грн, нараховані Позивачем проценти за 87 календарних днів у розмірі 7 177,50 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 26.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено електронний договір № 1518827 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 3 300,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту 21.03.2025 року. Періодичність платежів і сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 3 300,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується відповідно до умов договору. У період з 26.03.2024 по 24.12.2024 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора у розмірі 9,91 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,01 грн., та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 9,9 грн. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.12.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1518827 від 26.03.2024 року загальна сума заборгованості склала 30 442,41 грн. з яких: сума кредиту 3 299,99 грн., сума процентів за користування кредитом 19 964,92 грн., нараховані проценти за 87 календарних днів 7 177,50 грн., штрафні санкції у сумі 1 650,00 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, строк дії Договору № 1518827 від 26.03.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 року по 21.03.2025 року (87 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7 177,50 грн. Формула: 3 299,99 грн. * 2,5% = 82,50 грн.*87 календарних днів = 7 177,50 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.4. Договору № 1518827 від 26.03.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 30 442,41 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 19 964,92 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 7 177,50 грн.). Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1518827 від 26.03.2024 року загальною сумою 30 442,41 грн., з яких сума кредиту 3 299,99 грн., сума процентів нарахованих первісним кредитором за користування кредитом 19 964,92 грн., нараховані проценти за 87 календарних днів 7 177,50 грн., штрафні санкції 1 650,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також витрати по справі. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляла. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено електронний договір № 1518827 про надання споживчого кредиту (кредитний договір). Згідно п. 1.3, 1.4, 1.5 договору сума кредиту складає 3 300,00 грн. на строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1 Процентна стандартна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Відповідно до п. 1.6, 1.7.1, 1.7.2 Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,50% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування» (29 700,00 грн./3 300,00 грн.) / 360дн. х 100% = 2,50% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,29 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (27 234,90 грн. / 3 300,00 грн.) / 360дн. х 100% = 2,29% в день. Згідно п. 2.1 Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М401 26.03.2024 року [PERSON] . Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК», з яким кредитодавець уклав договір № 06062022 від 06.06.2022 про надання послуг з переказу платежів, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» здійснило переказ грошових коштів в сумі 3 300,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. 24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Згідно із Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24 914,91 грн., з яких: 3 299,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 964,92 грн. - сума заборгованості за процентами, 1 650,00 грн. штрафні санкції. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договором № 1518827 про надання споживчого кредиту від 26.03.2024 року за 87 календарних днів (25.12.2024 року 21.03.2025 року) на суму основного боргу [PERSON] за укладеним договором, що становить 3 300,00 грн., ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було нараховано за процентною ставкою 2,5% відсотки за користування грошовими коштами в сумі 7 177,50 грн.. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання, які регулюються нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до положень ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Умовами укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] договору № 1518827 про надання споживчого кредиту від 26.03.2024 року було передбачено надання [PERSON] кредиту в сумі 3 300,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, зниженою процентною ставкою 0,010% в день. Пунктом 1.5.1 договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 2,5%, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Пунктом 1.5.2. договору визначено, що знижена процентна ставка 0,010 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 25.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання ним права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відтак, при укладенні договору сторонами було визначено сплату процентів за користування кредитом та їх розмір. Виникнення права вимоги до [PERSON] у ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ним же процентами за період з 25.12.2024 року 21.03.2025 року в розмірі 7 177,50 грн., ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» обґрунтовувало умовами договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, укладеного з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту. Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги. Умовами укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року не визначено передання майбутньої грошової вимоги за договором № 1518827 про надання споживчого кредиту від 26.03.2024 року, укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] . Також договором факторингу не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в частині стягнення заборгованості за нараховані ними відсотки за період з 25.12.2024 року по 21.03.2025 року в розмірі 7 177,50 грн. Також, суд приходить до висновку і про відмову в задоволенні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків і 3% річних починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки заявляючи вказану вимогу, позивач зазначає суду формули розрахунку вказаних збитків, проте не надає самого розрахунку сум які підлягають на його думку стягненню з відповідача. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що суд не вправі здійснювати самостійно розрахування сум заборгованості відповідача, тим більше робити це за період який ще не настав (на майбутнє). Таким чином, дослідивши надані суду докази, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 24 914,91 грн., з яких: 3 299,99 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 19 964,92 грн. - заборгованість за відсотками, штрафні санкції 1 650,00 грн, яка виникла на час переходу прав вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 10.12.2024 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» уклало з адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги №10/12-2024. Відповідно до Акту про надання правової допомоги від 10.12.2024 вартість послуг адвоката складає 10 000 грн. 00 коп.. Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 10 000,00 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви що є пропорційним сумі задоволених вимог.

Outcome: partial