Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 20 000 доларів США; штрафні санкції 1% за кожен день прострочення в сумі 36000 доларів США, 10% за кожні 10 календарних днів прострочення в сумі 20000 доларів США, 3% річних в розмірі 53463 грн, інфляційне збільшення в суми 159535,62 грн, а також судовий збір у розмірі 12112 грн. Позов обґрунтований тим, що 28.09.2023 [PERSON] позичив у [PERSON] 20 000,00 доларів США, що підтверджується договором позики від 28.09.2023 та розпискою, написаною власноруч [PERSON] . 15.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого позивач став кредитором за договором позики на суму 20 000,00 доларів США від 28.09.2023. [INFO] [PERSON] помер, однак його зобов`язання щодо повернення позики залишились невиконаними. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , а позивач, в свою чергу, звернувся до нотаріуса з вимогою кредитора від 15.01.2025 у спадковій справі №52/2024, заведеної після смерті [PERSON] , про погашення заборгованості за договором позики від 28.09.2023 в порядку ст. 1281 ЦК України. Відповідач не вживає заходів для задоволення вимог позивача як кредитора спадкодавця у добровільному порядку, тому він звернувся до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно долученого позивачем до матеріалів справи оригіналу Договору позики грошей від 28.09.2023 [PERSON] позичив у [PERSON] 20 000,00 доларів США із кінцевим строком повернення 18:00 12.10.2023. Згідно п. 4 договору гроші передані позичальнику до підписання цього договору, на підтвердження чого надано розписку. Оригінал розписки також долучений позивачем до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно долученої до позову копії Договору відступлення права вимоги (цесії) від 15.03.2024, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , у порядку та на умовах, визначених Даним Договором, Цедент - [PERSON] відступив Цесіонарієві [PERSON] , а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за Договором позики на суму 20 000,00 доларів США (двадцять тисяч доларів США) від 28.09.2023 року укладеного в письмовій формі (розписка на виконання умов передачі коштів додається) між Цедентом і [PERSON] та штрафних санкцій передбачених Договором. Розписка про розрахунок за договором є додатком №1 до Договору відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Позивач стверджує, що [INFO] [PERSON] помер. Суд зазначає, що матеріали справи не містять належного підтвердження цього факту, як то копії свідоцтва про смерть, копії актового запису або витягу з реєстру актів цивільного стану про реєстрацію смерті. Разом із тим, матеріали справи містять інформацію про заведення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. спадкової справи після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після смерті якого звернувся [PERSON] (лист № 160/01-16 від 20.10.2025). Згідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аналізуючи викладені обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] , зобов`язаний довести суду належними доказами факт смерті позичальника, а також той факт, що після смерті [PERSON] немає інших спакоємців, те, що [PERSON] не тільки подав заяву про прийняття спадщини, але і повноцінно реалізував своє право на спадкування в порядку, встановленому Главою 89 ЦК України. Разом із тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження викладених фактів, що, на переконання суду, унеможливлює задоволення цього позову. Так, позивачем не надано доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] , не надано доказів того, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки із листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. № 160/01-16 від 20.10.2025 суд вбачає, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини, однак даний лист не містить інформації про те, чи подавались такі заяви від інших осіб, чи складався померлим заповіт тощо. Крім того, за змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці померлого відповідають за зобов`язаннями останнього в межах вартості майна, отриманого у спадщину. Разом із тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримав у спадщину якесь майно, тобто отримав свідоцтво про право на спадщину, не надано доказів вартості отриманого майна тощо. Суд зазначає, що позивач ані надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів, ані заявив клопотань про їх витребування судом у підготовчому судовому засіданні, в якому він особисто брав участь. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed