Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТзОВ «Авентус Україна») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.10.2018 між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту (далі Договір) №352563, шляхом приєднання, через підписання індивідуальної частини договору. Згідно з Договором відповідачу надано кредит у сумі 4000,00 гривень, строком на 30 днів, фіксована процентна ставка за користування кредитом - 1,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (657,00 % річних) у межах строку надання кредиту. Відповідач [PERSON] , у свою чергу, зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідачу були перераховані кредитні кошти у сумі 4000,00 грн на картковий рахунок, вказаний нею при оформленні договору. 12.04.2018 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір факторингу №1, за умовами якого, згідно з реєстром прав вимоги №12 від 30.01.2029 ТзОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитним договором №352563 від 10.10.2018 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів №1706 ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано на ТзОВ «Він Фінанс». Через невиконання відповідачем свого обов`язку по поверненню кредитних коштів та сплаті за його користування відсотків, за нею, [PERSON] , перед ТзОВ «Він Фінанс» утворилася заборгованість у сумі 20337,93 грн. Оскільки, заборгованість відповідачем [PERSON] по вказаному вище кредитному договору не погашена, ТзОВ «Він Фінанс» просить стягнути її з відповідача у судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, натомість, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, вказавши, також, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 7) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/. (а.с. 21) У встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача, враховуючи неявку відповідача без повідомлення її причин та неподання нею відзиву на позов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 10.10.2018 між [PERSON] та ТзОВ «Авентус Україна» укладено Договір про надання фінансово кредиту №352563, згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 4000,00 гривень строком на 30 днів. фіксована процентна ставка за користування кредитом - 1,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (657,00 % річних) у межах строку надання кредиту. (див. додаток "Електронний суд") Відповідач [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання надісланого їй одноразового електронного ідентифікатора «А535707». (див. додаток "Електронний суд") ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором №352563 від 10.10.2018 виконало у повному обсязі, що підтверджується листом від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про успішний переказ коштів у сумі 4000,00 грн на картку. (див. додаток "Електронний суд") Факт отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] не спростовано. Однак, у порушення умов договору, [PERSON] свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів, відсотків за їх користування, у строки, на умовах та в розмірах, передбачених договором, належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, за нею утворилась заборгованість у сумі 15540,00 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 гривень; заборгованість за відсотками 2160,00 гривень; заборгованість за пенею та штрафами - 9380,00 гривень. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. (див. додаток "Електронний суд") Крім цього, позивачем відповідачу [PERSON] нараховано: сума збитків з урахуванням 3% річних - 1399,88 гривень та сума збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань 3398,05 гривень. Таким чином, сума загальної заборгованості [PERSON] становить 20337,93 гривні. Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] прострочила виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, їй нарахована заборгованість, яка складається, крім тіла кредиту, з відсотків за його користування та пені (штрафу). Зазначена у розрахунку сума заборгованості за нарахованими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Договорі та строку кредитування. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та відсотків є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору. Щодо нарахованої суми боргу за пенею та штрафами, суд відмічає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому, враховуючи, що долученим до позовної заяви розрахунком не розмежовано сум пені та штрафу, які підлягають стягненню, суд вважає нарахування такої суми штрафу та пені у розмірі 9380,00 грн необгрунтованим та таким, що не підлягає до стягнення. Водночас, відповідач не звільнена від сплати інфляційних втрат та 3% річних, що становить 4797,93 гривень, які нараховано позивачем за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту не виконала і таке грошове зобов`язання не є припиненим, то з урахуванням наведених вище норм матеріального права, що регулюються спірні правовідносини ( ст. 625 ЦК України), вбачаються правові підстави для стягнення з [PERSON] індексу інфляції 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, нарахованого на залишок неповернутої суми позики. Обгрунтованість такого розрахунку позивачем наведено у позовній заяві та відповідачем не спростовано. А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "ВІН Фінанс" інфляційних втрат у розмірі 3398,05 грн та 3% річних -1399,88 грн. 12.04.2018 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір факторингу №1, за умовами якого, згідно з реєстром з реєстром прав вимоги №12 від 30.01.2029 ТзОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитним договором №352563 від 10.10.2018 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів №1706 ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано на ТзОВ «Він Фінанс». Таким чином ТзОВ «Він Фінанс» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором № 352563 від 10.10.2018. Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню позивачу ТзОВ «Він Фінанс» кредиту, нарахованих відсотків за його користування, неустойки та інфляційних витрат знайшов своє підтвердження частково, а саме з повернення тіла кредиту та відсотків за його користування а вимоги про стягнення неустойки та пені до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем ТзОВ «Він Фінанс» сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень, що підтверджується документально, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у пропорційному розмірі 1305,19 гривень. Позивач, також просить стягнути з відповідача 5000,00 гривень витрат на правову допомогу. Відповідно до п.1 ч.1. ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копію договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт, додаткову угоду до договору та акт про підтвердження факту надання правової допомоги. (див. додаток "Електронний суд") Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позов підлягає до задоволення частково, а тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial