Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно договору кредитної лінії № 555176800710 від 07.10.2022 в розмірі 25680,30 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що 07.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555176800710. Відповідно предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 11700,00 грн., строк кредитування складає 45 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, стандартна процентна ставка 2,71% за кожен день користування кредитом. ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а відповідач в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по договору кредитної лінії № 555176800710 у розмірі 25680,30 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11700,00 гривень, заборгованості за відсотками 13980,00 гривень. 18.12.2023 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 555176800710 від 07.10.2022 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 25680,30 грн., з яких: 11700,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 13980,30 грн. - сума заборгованості за процентами. Таким чином, всупереч умовам договору кредитної лінії № 555176800710 від 07.10.2022 відповідач не виконав своїх зобов`язань. З огляду на це позивач вказує, що порушуються його майнові права та інтереси. Ухвалою Млинівського районного суду від 01 вересня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. (а.с.5) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлений належним чином. (а.с.19,21) Відповідач, будучи належним чином повідомленим про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подав, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча була завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, що 07.10.2022 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555176800710. Предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 11700,00 грн., строк кредитування складає 45 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, стандартна процентна ставка 2,71% за кожен день користування кредитом. 18.12.2023 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 555176800710 від 07.10.2022 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 25680,30 грн., з яких: 11700,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 13980,30 грн. - сума заборгованості за процентами. Таким чином ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» правомірно набуло право вимоги за договором кредитної лінії № 555176800710 від 07.10.2022 року. Однак, всупереч вищезазначеним положенням закону, свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів та відсотків за їх користування у строки, на умовах та в розмірах, передбачених Кредитним договором, [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 25680,30 гривень, яка складається з тіла кредиту 11700,00 гривень, відсотків 13980,30 гривень. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. (а.с.22) Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку сума заборгованості за нарахованими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки та строком кредитування, зазначених в Договорі. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та відсотків є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору. Проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню тіла кредиту та нарахованих відсотків за його користування, знайшов своє підтвердження у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 25680,30 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень, що об`єктивно підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у вказаній сумі. (а.с.6) Позивач також просить стягнути з відповідача 13000,00 гривень витрат на правову допомогу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, копію заявки на надання юридичної допомоги №295 від 01.07.2025, витягу з Акту про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі №904/8478/16). Суд, зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи за відсутності позивача та його представника на підставі наявних матеріалів, а також враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved