Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.10.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що сторони із 12 травня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, у якому народилася дочка [PERSON] . Позивачка вказує на те, що дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Добровільної згоди щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач працездатний, працює в Прикарпатському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за основним місцем роботи, інших утриманців не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення із позовом в суд та до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Кукурудза А.Є. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в суд надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, вказує на те, що не ухилявся від обов`язку утримувати дитину, щомісячно здійснює відрахування коштів на картковий рахунок дочки, про що позивач обізнана; просить розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2025, яке набрало законної сили. У даному шлюбі у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області). Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (заява №111385/25-м «Про декларування місця проживання, виготовлена із порталу «Дія») та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від сім`ї, доказів про наявність у нього інших утриманців суду не надав, є особою працездатного віку та отримує щомісячні доходи. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 18.10.2025, [PERSON] є засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежна безпека ІФ». [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено доказами наданими стороною позивача (Інформація, сформована за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» №5005419495724 від 07.09.2025) та транспортний засіб марки «Nissan NV 200», д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску (інформація, яка зазначена у листі Головного сервісного центру МВС №31/2972АЗ-23391-2025 від 18.09.2025.). Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який із 01.01.2026 року становить 3 512,00 грн., визнання позову відповідачем, відтак вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, в розмірі (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2025 й до досягнення дитиною повноліття. При цьому, доказів, які б свідчили про неможливість відповідачем утримувати свою дочку, у матеріалах справи відсутні. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути 1 211,20 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved