Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 27.01.1993 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Коростенським міським відділом РАЦС м. Коростеня та зроблено актовий запис № 48. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки в нього з відповідачем діаметрально протилежні погляди на сімейні цінності та взаємовідносини. Вони не зійшлись характерами під час спільного проживання однією сім`єю, в зв`язку з чим відбулась втрата любові, розуміння та поваги один до одного. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в заяві до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, зазначив, що строк наданий на примирення результатів не надав. Відповідач до суду не з`явилась, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, за її клопотанням сторонам надавався строк на примирення терміном в один місяць. Однак, даних щодо примирення сторін суду надано не було. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що 27.01.1993 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Коростенським міським відділом РАЦС м. Коростеня та зроблено актовий запис № 48 . Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Судом приймалися заходи до збереження сім`ї сторін у справі, але судом достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин. Відповідно до ст.51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved