Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

30 вересня 2025 року адвокат Мотрук Р.В. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Територіальної громади в особі Металургійного районного у місті ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом та просив суд визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , 02 червня 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіна С.В із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса від 02 червня 2025 року було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття. Зважаючи на те, що тривалий період часу [PERSON] перебуває на лікуванні, він не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Приблизно останні 20 років [PERSON] турбували сильний головний біль при нахилі голови нижче рівня тулуба та запаморочення. 13 листопада 2020 року , [PERSON] , в Німеччині була зроблена операція на хребті, а саме видалення міжхребцевих гриж та встановлення шийних гвинтів. З 19.10.2022 по 28.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної нейрохірургії у Дніпропетровській обласній клінічній лікарні імені І.І.Мечнікова та отримав рекомендації продовжити лікування у невролога за місцем проживання. 25.10.2022 року перебував на консультації у лікаря-психіатра та отримав рекомендації звернутись до стаціонарну при негативній динаміці лікування тимолептиками та приймати терапію під контролем дружини. З 07.08.2023 по 16.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні у КНП "Криворізька міська лікарня №3" Криворізької міської ради та отримав рекомендації спостереження у сімейного лікаря та невролога. З 12.08.2024 по 23.08.2024 за направленням сімейного лікаря був госпіталізований до неврологічного відділення Комунального підприємства "Криворізька центральна районна лікарня" Новопільської сільської ради. 05.09.2024 року було зроблено МРТ шийного відділу хребта. З висновків дослідження вбачається множинні протрузії та необхідність подальшої консультації спеціаліста, а саме невролога.10.09.2024 року військово-лікарська комісія [INFO] провела медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Згідно висновку лікаря-невролога непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1272 ЦК України, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, 12 листопада 2025 року поза межами судового засідання на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява в якій останній просив суд проводити розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просив суд позов задовольнити. Представник виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про отримання судових повісток. 31 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом голови районної у місті ради П.Гивель, в якому останній зазначив, що тривалий час лікування позивача в різних лікувальних закладах, мали місце до смерті спадкодавця, інших причин поважності пропуску строку прийняття спадщини позивачем не надано. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 43) Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року судом клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів було задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Євгенія Михайловича належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні призначено судом на 06 січня 2026 року позивач та його представник присутні не були, поза межами судового засідання на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі. Представник виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про отримання судових повісток. 24 листопада 2025 року та 16 грудня 2025 року на адресу суду надійшли заяви за підписом керуючого справами виконкому районної у місті ради Петренко С., в якій останній просив суд, проводити розгляд вказаної справи без їх участі за наявними в матеріалах справи документами, враховуючи доводи, викладені у відзиві. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.1987 року, [INFO] народився [PERSON] , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу 27 листопада 1987 року складено відповідний актовий запис №1839, батьками [PERSON] зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З вказаного вбачається, що батько позивача є [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради 11 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №2633, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2024 року. Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 червня 2025 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем, [PERSON] , був пропущений строк у шість місяців, встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивача вказував, що причиною пропуску строку на звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є погіршення його стану здоров`я. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, та позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». У справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. Встановивши наведені обставини,

Outcome: approved