Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

11.10.2023 Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення у розмірі 61037,93 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення квартири [ADDRESS] . Відповідачем послуги за період з травня 2005 належним чином не сплачувались, внаслідок чого утворилась заборгованість за перод з травня 2005 року по квітень 2023 року в сумі 61037,93 грн. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03 вересня 2024 року стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Білгород-Дністровськетеплоенерго" заборгованість в сумі 61037 грн 93 коп. та 2684,00 грн судового збору. 01.05.2025 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення. Свої вимоги заявник [PERSON] мотивує тим, що він ніколи не проживав у м.Білгород-Дністровський Одеської області, не має у власності житла у цьому місті та, відповідно, не користувався послугами Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго", оскільки постійно проживає в селищі Тростянець Гайсинського району Вінницької області. Незважаючи на те, що оскаржуване рішення суду не містить ідентифікаційних даних заявника, державним виконавцем при його примусовому виконанні було вказано дату народження та РНОКПП [PERSON] та накладено арешт на його рахунок, куди надходить державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям. З наведених мотивів просив суд скасувати заочне рішення. Протоколом автоматизованого розподілу дану заяву розподілено судді Топаловій А.Л. У судовому засіданні з розгляду заяви [PERSON] про скасування заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] проти задоволення заяви заперечила, зазначивши, що незважаючи на описку в прізвищі відповідача [PERSON] , відсутності ідентифікаційних даних особи при поданні позову, саме [PERSON] є належним відповідачем. Договір про надання послуг відсутній, проте приблизно у 2006 році на відповідача був заведений особовий рахунок, послуги частково сплачувались до 2020 року. Вказала, що платіжні доручення направлялись на адресу, а 24.03.2023 було направлено претензію. Описку в прізвищі пояснила невірним перекладом з російської мови, пояснила, що відповідно до даних ДРАЦС відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області 22.08.1981 по 20.02.1985 року був одружений з [PERSON] , [INFO] , уродженкою м.Кодима, зареєстрованою: [ADDRESS] . Надала копію повного витягу з Державного реєстрку актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, отриманого у виконавчому провадженні № 76891126 за виконавчим листом, виданим на підставі оскаржуваного заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03 вересня 2024 року. 20.06.2025 заочне рішення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 вересня 2024 у цивільній справі №495/11004/23 за позовом Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення скасовано, розгляд зазначеної справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Дудін Л.В., надав відзив, у якому проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що він є уродженцем смт.Тростянець Гайсинського району Вінницької області та з 29.11.2002 року зареєстрований і постійно проживає по [ADDRESS] та не має жодного стосунку до квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки ніколи там не проживав та не є її власником. Представник позивача Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання відсутні, відводів до складу суду немає. Відповідач, [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази судом встановлено наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості за опалення за адресою: [ADDRESS] нараховано заборгованість за період з травня 2005 року по квітень 2023 року в сумі 61037 грн . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , з 29.11.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що, звертаючись з вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, заявник не додав до позову копію договору за яким пред`явлено право вимоги, не долучає доказів належності відповідачу вказаної квартири на праві власності. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом п`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Стаття 24 розділ 2 Закону України «Про теплопостачання» передбачає, що основні права та обов`язки споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Приписами частини першої статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу дії ст.68 ЖК України, плата за опалення вноситься щомісячно. Відповідно до ст.25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач в його обґрунтування зазначив, що квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є споживачем житлово-комунальних послуг. Між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та відповідачем встановленні фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії. Разом з тим, із наявних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не зареєстрований за адресою [ADDRESS] , також відсутні дані, що він є власником цієї квартири. Позивачем не надано жодного доказу, що відповідач є споживачем теплової енергії за цією адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed