Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

22 грудня 2025 року представник позивача адвокат Андрущенко М.В., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн Заява обґрунтована тим, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. В позовній заяві ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» зазначило, що судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, це витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підтвердження обсягу виконаних робіт позивач надав заявку №3043817737 про надання послуг та акт №3043817737 приймання-передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025. Ухвалою від 24 грудня 2025 року суд призначив справу до розгляду, про що було повідомлено учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи в межах поданої заяви, приходить до наступного висновку. Рішенням №05-09/2025 Єдиного учасника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» від 05.09.2025 змінено назву товариства з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА - НОВА». Положеннями ст.59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в т.ч. судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача заявив про наявність судових витрат, а також про те, що відповідні докази понесення таких витрат буде надано суду після ухвалення рішення протягом визначеного законом строку. Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року №06-05/2025, заявку №3043817737 про надання послуг та акт №3043817737 приймання-передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №6216, платіжну інструкцію №1 від 19.12.2025. Як вбачається з Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги, 06 травня 2025 року між адвокатом Андрущенком М.В. (далі Виконавець) та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (далі Замовник) було укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1 за умовами Договору виконавець зобов`язується надати на користь замовника послуги правничого та консультативного характерів, а замовник - приймати та в порядку, визначеному цим Договором сплачувати такі надані послуги. Відповідно до п.1 акту №3043817737 приймання - передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 сторони погодили, що виконавцем було надано за заявкою №3043817737 від 04.08.2025 до Договору, а замовником отримано належним чином наступний перелік послуг: написання позовної заяви до Патрушева Г.В., заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та клопотання про залишення клопотання без розгляду, написання відповіді на відзив. Згідно п. 2 акту №3043817737 приймання -передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 сторони погодили, що загальна вартість послуг згідно п.1 Акту становить 5000,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №1 від 19.12.2025, ТОВ «ІННОВА - НОВА» сплачено адвокату Андрущенко М.В. 5000,00 грн згідно заявки №3043817737 від 04.08.2025 про надання послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. 16.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просив зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу з 5000,00 грн до 2000,00 грн., оскільки вважає суму у 5 000,00 грн завищеною та необгрунтованою. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial