Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 18.03.2016 року про приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. З моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 32000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 11/19, тип - Універсальна. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення між сторонами кредитного договору. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано картки: № [NUMBER] , строк дії - 03/23, тип Універсальна; [NUMBER], строк дії - 01/24, тип Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. 04.05.2023 року відповідачем у процесі користування рахунком було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Починаючи з 04.05.2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а саме у розмірі 40,8%. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на 15.10.2025 року у відповідача виникла заборгованість перед банком в розмірі 38222 грн. 21 коп., яка складається з наступного: 30790 грн. 79 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7431 грн. 42 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в розмірі 38222 грн. 21 коп., а також сплачений при зверненні до суду судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.146-147). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.155). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16. З приводу неявки в судове засідання відповідача та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило, суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 18.03.2016 року [PERSON] підписав анкету-заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.63 зворот). У анкеті-заяві від 18.03.2016 року зазначено, що [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Зобов`язується виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. 04.05.2023 року в електронному вигляді [PERSON] підписав заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.64-75). Того ж дня [PERSON] в електронному вигляді підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.76-80). Пунктом 9 заяви від 04.05.2023 року визначено: АТ КБ «ПриватБанк» є кредитодавцем; тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета кредитування - споживчі цілі; реальна процентна ставка для карток «Універсальна» 42,0% річних, а для карток «Універсальна Gold» 40,8% річних; повернення кредиту здійснюється шляхом ініціювання банком дебетового переказу з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, з 1-го по останнє число календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором або шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, а у разі прострочки 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, починаючи з другого місяця прострочення. Підписавши заяву від 04.05.2023 року, [PERSON] виявив свою волю на зміну умов договору з банком від 18.03.2016 року №б/н. Отже, сторони за згодою сторін змінили умови раніше укладеного між ними договору, що відповідає нормі ч.1 ст.651 ЦК України. Після подання [PERSON] банку цієї заяви сторони договору виконували його, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , згідно з якою відповідач використовував кошти, які надав йому банк. Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором б/н, підписаним між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , строк дії - 11/19, тип - Універсальна; № [NUMBER] , строк дії - 03/23, тип Універсальна; [NUMBER], строк дії - 01/24, тип Універсальна GOLD (а.с.63). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приват Банк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), за картковим рахунком № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт в сумі 1400 грн., який в подальшому неодноразово змінювався та 14.01.2022 року збільшено до 32000 грн. (а.с.62 зворот). Згідно виписки за договором №б/н за період 26.11.2015 року по 07.10.2025 року, відповідач активно користувався картками, проводив розрахункові операції, зокрема, оплачував продукти та мобільний зв`язок, знімав готівку, здійснював перекази (а.с.44-62). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 15.10.2025 року відповідач має заборгованість у сумі 38222 грн. 21 коп., яка складається з наступного: 30790 грн. 79 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7431 грн. 42 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.21-43). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини 2 статті 1046 ЦК України). За змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Судом встановлено, що анкета-заява б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.03.2016 року та заява б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04.05.2023 року підписані відповідачем та у сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами, підтверджують факт визнання відповідачем договірних кредитних відносин з АТ КБ «ПриватБанк». Також встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні кошти в повному обсязі. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30790 грн. 79 коп. підлягають задоволенню. Також сторонами було погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 7431 грн. 42 коп. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов`язання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved