Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Юніт Капітал" 27.10.2025 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати, що складають з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу. Свій позов обґрунтовує тим, що 15.07.2024 ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 00-9857228 на суму 9 200 грн., який укладено в електронному вигляді. Відповідачка [PERSON] приєдналась до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 22303, що відповідно до вимог законодавства вважається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів у повному обсязі та зарахував через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № [NUMBER] 17.02.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 170022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов останньому відступлено право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідачки [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 28 146 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 200 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в сумі - 16 356 грн. та заборгованості за штрафними санкціями - 2 590 грн. Станом на дату подання позовної заяв на рахунок позивача не надходило від відповідачки [PERSON] жодного платежу на погашення заборгованості за її кредитними зобов`язаннями. Однак, позивач просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 25 556 грн., а також понесені судові витрати. 03.11.2025 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено розгляд такої за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частини позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, однак про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що вбачається з двух поштових повідомлень про вручення судових повісток, які знаходяться в матеріалах справи. Клопотань та заяв до суду не подав. Правом на подання відзиву на позов також не скористалась. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 15.07.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії № 00-9857228. Згідно з умовами вказаного кредитного договору позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 360 днів, з останнім днем кредитування 10.07.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом із процентною 1,45 % (а.с.25-29). Як вбачається з довідки про ідентифікацію, [PERSON] підписала вказаний кредитний договір одноразовим ідентифікатором - 22303, час відправки ідентифікатора позичальнику 15.07.2024 17:37:37, на мобільний номер телефона [NUMBER] (а.с.17). За цим договором позикодавець зобов`язується надати кредит 15.07.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8 000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу [NUMBER] (а.с. 26). Разом з тим, відповідно до п. 1.6 договору, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 1 200 грн. Сторонами у вказаному договорі узгоджено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, сума кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в порядку та розмірі визначеному у договорі (а.с. 28). Як вбачається з додатку № 1, який є таблицею, сторони домовилися, що сума кредиту 8 000 грн., проценти за користування кредитом 41 760 грн., загальна вартість кредиту відповідно 50 960 грн. 00 коп. (а.с.30). Також [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.18-19). Позикодавець свої договірні зобов`язання виконав та 15.07.2024 о 17 год. 38 хв. здійснив перерахування кредитних коштів, наданих [PERSON] на її платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «УніверсалБанк» від 26.12.2025. Як вбачається з розрахунку ТОВ «Макс Кредит» відповідачці [PERSON] 15.07.2024 надано кредит в сумі 8 000 грн. Відповідно до розрахунку, [PERSON] нараховувались відсотки згідно п. 1.5.1 в розмірі 116 грн. Відсотки нараховувались до 17.02.2025 року (а.с. 43-44). Крім того, згідно даного розрахунку вбачається, що [PERSON] на погашення кредитної заборгованості внесла 09.08.2024 платіж в сумі 2 900 грн. Однак, у зв"язку з неповним погашенням позики утворилась заборгованість в загальному розмірі 28 146 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн., суми заборгованості за відсотками 16 356 грн., суми заборгованості за комісією - 1200, грн.. штрафних санкцій - 2 590 грн. Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачкою [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2ст. 639 ЦК України. Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позичальниця попереджена, що кредитодавець має право відступити право вимоги за договором зі заміною кредитора - п.п. 4.2.5 Кредитного договору. 17.02.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №17022025, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Юніт Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Юніт Капітал» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 49-51). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 42 до Договору факторингу, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 25 556 грн. з яких 9 200 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16 356 грн., сума заборгованості за відсотками, 2 590 грн сума заборгованості за нарахованими штрафними санкціями (а.с. 47-48). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Макс Кредит» втратило такі права. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 8 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона обізнана та погодилась з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 1 200 грн. за комісією, пов`язану з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідачки. Що стосується частини позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 00-9857228 від 15.07.2024 про надання споживчого кредиту, відповідачка [PERSON] отримала суму позики у вигляді кредиту в розмірі 8 000 грн, строк позики - 360 днів, з відсотковою ставкою 1,45 %, яка є стандартною. Разом з тим, підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (24.12.2023- 21.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (22.04.2024-19.08.2024). Кредитний договір укладений 15.07.2024 після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому до даних правовідносин слід застосовувати пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитор мав право нараховувати відсотки за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5% в день, а з 20 серпня 2024 року - 1% в день. Отже, укладаючи 15.07.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор з 20.08.2024 не мав права визначати стандартну проценту ставку у розмірі 1,45 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1 % на день. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачці [PERSON] з 15.07.2024 по 19.08.2024 нараховувались відсотки за відсотковою ставкою в розмірі 1,45 %, нарахована сума таких становить 4 408 грн. Вказана відсоткова ставка не суперечить визначеному розміру відсотків п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тому нарахована правомірно. Разом з тим, з 20.08.2024 по 31.01.2025 нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1,45% суперечить нормам вищезгаданого Закону. Враховуючи, що кредитний договір укладений після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки за користування кредитом на рівні 1,45 % після 19.08.2024 є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Тому судом проведено власний розрахунок відсотків за кредитним договором з 20.08.2024 по 31.01.2025 року за ставкою 1 %. Отже, сума заборгованості по відсотках за процентною ставкою 1 % за період з 20.08.2024 по кінцеву дату їх нарахування 31.01.2025 становить: 8000 грн. (сума боргу за тілом кредиту) х 1 % : 100 % = 80 грн. х 109 днів = 8 720 грн.. Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором складає 13 128 грн. (8 720 грн. + 4 408грн.). Разом з тим, як вбачається з детального розрахунку здійсненого первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», наданого позивачем по справі, відповідачка 09.08.2024 внесла на погашення заборгованості платіж в сумі 2 900 грн.. Сплачені відповідачкою [PERSON] 2 900 гн. слід зарахувати на погашення нарахованих відсотків. З огляду на вище вказані обставини, реальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за відсотками становить 10 228 грн. (13 128 грн.- 2 900 грн.). Щодо нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань суд звертає увагу на наступне. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у Постанові від 31.01.2024 року (справа №183/7850/22) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких: «Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 рокуза№64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині стягнення пені в сумі 2 590 грн не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору позики № 00-9857228 від 15.07.2024 взяті на себе зобов`язання відповідачка [PERSON] виконала частково, реальна заборгованість за яким становить 19 428 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8 000 грн., заборгованості за відсотками в сумі 10 228 грн., комісії за надання кредиту в сумі 1 200 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп.. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Так, позовні вимоги позивача ТОВ «Юніт Капітал» підлягають задоволенню на 76,02 %. Відтак, виходячи із загального розміру вартості правничої допомоги заявленої стороною позивача, сума що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача становить 5 321 грн. 40 коп. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано копію договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду № 25770866464 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Акт прийому-передачі наданих послуг. Разом з тим, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 3 000 грн., які є співмірними з розміром задоволених позовних вимог. Крім того, з відповідачки [PERSON] у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 1 841 грн. 36 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial