Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплові мережі Роганської селищної ради» звернулося до суду з позовом до до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2017 року по 01 вересня 2021 року в розмірі 17425,99 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Разом із поданням позовної заяви позивачем подано заяву, в якій просить поновити пропущений строк позовної давності по стягненню з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання (централізованого опалення) за період з 01 жовтня 2017 року по 17.09.2018 року, посилаючись на те, що у зв`язку із великою кількістю споживачів підприємство не має можливості відразу пред`являти позови до всіх боржників. Специфіка роботи тепло-водопостачальних організацій така, що послуги надаються безперервно і складається ситуація, коли ще не стягнуті борги по раніше винесених рішеннях суду, а вже утворилися нові поточні борги в тих самих споживачів. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнені п. 12 - Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257 (Загальна позовна давність), 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач, згідно Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». В порушення п. п. 18, 37 Правил та ст.ст.67,68 ЖК України УРСР відповідач не проводив оплату за надані йому комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період 01 жовтня 2017 року по 01 вересня 2021 року в розмірі 17425,99 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 10 листопада 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що між ним та позивачем договір на постачання комунальних послуг з централізованого опалення ніколи не укладався. Разом з тим, позивач не виконує належним чином послуги, про що свідчать його відповідні звернення до КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» на неналежне надання послуг. Відповідач зазначає, що неналежне виконання позивачем послуг з централізованого опалення призвело до зіпсування його житлового приміщення, в кімнаті почала розповсюджуватись пліснява, через що у нього та його родили почали розвиватись захворювання дихальних шляхів. 25 листопада 2021 року від КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Послуги з централізованого опалення надаються Позивачем відповідно Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови КМУ від 21.08.2019 року №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії ". Розрахунок суми нарахувань за виконувані послуги з централізованого теплопостачання здійснюється за тарифами, що затверджені органом місцевого самоврядування у встановленому законом України порядку. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. При цьому споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до постанови ВСУ від 25.11.2014р. No3-184c14 «Споживачі зобов?язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов?язку оплатити послугу в повному обсязі». Таким чином, відповідач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені відповідно до закону. Щодо твердження відповідача про неодноразові звернення до позивача з приводу надання послуги з теплопостачання неналежним чином, надаючи результати своєї переписки з ЖЕУ «Докучаєвське». Однак відповідач не надає суду жодного доказу звернень до позивача з приводу неналежної якості послуг теплопостачання за період утворення заборгованості з 01.10.2017р. по 01.09.2021 р. При цьому звернень від вказаного споживача до КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» взагалі не надходило. З огляду на вище вказане, позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимог в повному обсязі. 30.12.2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли уточнення до відзиву на позову заяву, в яких вказує, що позовні вимоги не визнає, сума боргу, яка зазначена в розрахунку за період з 01.10.2017 року по 01.09.2021 року нарахована з пропуском три річного строку позовної давності, також позивачем не надано первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені позивачем витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. Також відповідач зазначив, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, повідомлення про оплату за спожиті послуги не надходили, термін оплати послуг не обумовлювався. З даною позовною заявою КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» звернулося до Харківського районного суду Харківської області 28.10.2021 року, в той час як трирічний строк позовної давності, який встановлюється до вимог позивача, вже сплив. 12.01.2022 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд на раніше викладених письмових запереченнях та доданих до них доказів відмовити у задоволенні даної позовної заяви. 13.01.2022 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява, яка дублює зміст відповіді на відзив від 25.11.2021 року. 17.02.2022 року від відповідача надійшла заява про невизнання позовних вимог, з вимогою у задоволенні позовних вимог КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 по 01.09.2021 року відмовити З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15.12.2023 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2024 року справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Лук`яненко С.А. та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання та викликано сторін по справі. Представник позивача Гладкова В.П., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місце проживання, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Як зазначено в Постанові Касаційний цивільний суд Верховного Суду №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач є користувачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП «Теплові мережі Роганської селищної ради»», за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої начальником відділу збуту Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» Антонюком В.І. №178 від 07 вересня 2021 року, [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , за період з 01.10.2017 року по 01.09.2021 року за відповідачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 17425,99 гривень, що також підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги централізованого опалення від 07.09.2021 року. Рішенням Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 07 вересня 2017 року, з 01 серпня 2017 року затверджені тимчасові тарифи до затвердження нових у встановленому законом порядку (до початку опалювального сезону) для Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» у розмірі: на послуги з централізованого опалення, що надається населенню: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1595,03 грн./Гкал (з ПДВ), для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 45,91 грн. на 1 кв.м. опалюваної площі (з ПДВ) протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з ПДВ). Рішенням Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 листопада 2018 року, з 01 грудня 2018 року затверджені тарифи для Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» у розмірі: на послуги з централізованого опалення, що надається населенню: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1653,00 грн./Гкал (з ПДВ), для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 53,00 грн. на 1 кв.м. опалюваної площі (з ПДВ) протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з ПДВ). Згідно із вказаними тарифами представником позивача нараховано відповідачу заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 року по 01.09.2021 року, що складає 17425,99 гривень. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.10.2017 року по 01.09.2021 року складає 17425,99 гривень. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 12 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, регламентовано порядок здійснення нарахувань за теплову енергію, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії. У зв`язку з встановленням у будинку, в якому мешкає відповідач, засобів обліку та відсутності утеплення місць загального користування, плата за послуги з теплопостачання нараховується на підставі будинкового засобу обліку теплової енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Рішення щодо встановлення тарифів на теплопостачання, з якими не погоджується відповідач, не оскаржувалось останнім, та є обов`язковими до виконання. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування судом до вимог КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з статтею 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу ч.ч.2-4ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ. Вказаним законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211(зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 до 01.10.2021 на усій території України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 карантин продовжено до 31.12.2021. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" від 19.08.2022 № 928 було продовжено до 31.12.2022 на всій території України карантин через COVID-19 та режим надзвичайного стану. З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом 17.09.2021, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов до висновку, що звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення до [PERSON] відбулось у межах строку позовної давності. Що стосується посилання відповідача на те, що позивачем надавались неякісні послуги з централізованого теплопостачання, з приводу чого він неодноразово зверталався до позивача з заявами про це, суд зазначає наступне. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Однак відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів, тому суд критично відноситься до такого твердження відповідача. На підставі викладеного, суд встановив, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, які надає до житла відповідача, останній від централізованого опалення у встановленому законом порядку не відключився, є споживачем та отримує вказані послуги, однак не виконує зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01.10.2017 року по 01.09.2021 року складає 17425,99 гривень, плата за послуги з централізованого опалення нарахована відповідачу правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання вказаних послуг відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень 00 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved