Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше ™» від 10 лютого 2025 року в розмірі 47 334 грн 19 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 лютого 2025 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше ™», відповідно до умов якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу телефон мобільний «Apple iPhone 16 Pro Max 256GB White Titanium (MYWW3)» встановленою вартістю 75 261 грн. 33 коп. Вказаний договір був укладений в електронній формі. Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений у письмовій формі. За умовами вказаного договору [PERSON] отримує товари (послуги) згідно з обраним пакетом фінансування. На час підписання договору всі права вимоги постачальника за договором були відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на підставі договору № 2024071802 від 18 липня 2024 року. Про відступлення прав вимоги [PERSON] був повідомлений. ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів - від загальної суми платежів становить 7 526 грн 13 коп, кількість місячних платежів (крім першого) 9, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 7 526 грн 13 коп, вид договору : прямий лізинг. Перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Станом на 20 листопада 2025 року відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань відповідно до положень умов пакету фінансування, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 47 334 грн 19 коп, яка включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару в розмірі 39 884 грн 52 коп та сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 12.2-12.3 договору у розмірі 7 449 грн 67 коп. У добровільному порядку заборгованість за договором № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше ™»» від 10 лютого 2025 року [PERSON] погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» змушене звернутися з позовом до суду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20). Представник позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що розгляд справи прохає проводити без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», вказавши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 21-24). [PERSON] наданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що він не заперечує укладення ним договору № 60200382701 про отримання товарів у системі «ПлатиПізніше ™» від 10 лютого 2025 року, а також факт наявності у нього грошового зобов`язання за вказаним договором. Ним було частково виконано зобов`язання за договором № 60200382701 від 10 лютого 2025 року. Станом на 02 січня 2026 року він сплатив 37 635 грн 00 коп, що підтверджується документом «розрахунок суми заборгованості», наданим позивачем. Сума позовних вимог у розмірі 47 334 грн 19 коп. фактично є залишком заборгованості за договором № 60200382701 від 10 лютого 2025 року після здійснених ним оплат. Він не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, визнає наявність заборгованості та має намір її повністю погасити. Однак у зв`язку зі складним фінансовим становищем та проблемами з роботою, на даний час він не має можливості сплатити всю суму боргу одноразово без істотного погіршення його матеріального стану. У разі ухвалення судом рішення про стягнення з нього заборгованості за договором № 60200382701 від 10 лютого 2025 року, прохає надати розстрочення виконання рішення суду строком на 10 місяців. Розгляд справи прохає провести без його участі (а.с. 25). Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Стаття 12 визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), не певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 807 ЦК України визначено, що предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом. 10 лютого 2025 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™». Договір укладений в електронній формі та підписаний електронним цифровим підписом [PERSON] (а.с.7зв). Пунктом 4 вищевказаного договору визначено, що вид договору: для товарів прямий лізінг. Відповідно до п. 8.1 договору № 60200382701 від 10 лютого 2025 року договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра. У п. 7 договору зазначено, що Процесинг-центром є ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Згідно із п. 8.2 договору порядок отримання товарів клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» в редакції згідно наказу №15/03-24 від 15 березня 2024 року. Підписанням цього договору клієнт приєднується до правил, що є невід`ємною частиною договору з моменту його укладення. Клієнт ознайомлений з правилами в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua. Як вбачається з п. 9.3 договору підписами на цьому договорі сторони засвідчують необхідність здійснення клієнтом оплати платежу при укладенні цього договору у повному розмірі, передбаченому пакетом фінансування, а строк до моменту фактичного отримання клієнтом товару. Відповідно до пунктів 12.2-12.3 договору у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку (штраф) в розмірі 5 % від суми заборгованості за прострочення кожного платежу; у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів клієнт сплачує неустойку (штраф) в розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Пунктами 13.1., 13.4, 13.8 договору № 60200382701 від 10 лютого 2025 року передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано у пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний рік, якщо зобов`язання за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними. Вказаний договір складений українською мовою та укладається за допомогою веб-сайту www.dogovor.paylate.com.ua за умов ідентифікації, верифікації клієнта та використання електронного підпису. Клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (надання послуг) в системі «ПлатиПізніше™» в редакції згідно наказу № 15/03-24 від 15 березня 2024 року, зміст Правил є зрозумілим для Клієнта і він погоджується їх дотримуватися та виконувати. Наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Фангарант Груп» №15/03-24 від 15 березня 2024 року затверджено Правила отримання товарів (надання послуг) в системі «ПлатиПізніше™» (а.с. 11-17). Зі змісту Правил вбачається, що вони є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України та є невід`ємною частиною кожного договору, укладеного в межах системи «ПлатиПізніше™». Відповідно до п. 4.14 Правил, підписання клієнтом договору підтверджує факт отримання товару в належній кількості, якості та комплектності, без зовнішніх дефектів і недоліків. Оскільки відповідач [PERSON] підписав договір № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» від 10 лютого 2025 року та не заявляв заперечень щодо отримання товару, то факт передачі товару відповідачу підтверджений належними доказами, а відсутність окремого акта приймання-передачі не спростовує факту отримання товару. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно з п. 1.1, п. 1.3 договору про участь постачальника в системі «ПлатиПізніше™» (факторингу) № 2024071802 від 18 липня 2024 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Фангарант Груп», за цим договором постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснене постачання клієнтам товарів та надання послуг (а.с.6зв.). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п. 14 договору № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» від 10 лютого 2025 року сплата за товари (послуги) в системі «Плати Пізніше» здійснюється виключно за номером особового рахунку (номером договору) через каси будь-яких банків (за реквізитами вказаними в договорі), терміналами АТ КБ «ПриватБанк» та «Приват24». Визначено графік сплати місячних платежів, з якого вбачається, що кожного місяця [PERSON] повинен був сплачувати по 7 526 грн. 13 коп. перша дата платежу до 20 березня 2025 року, останній платіж 20 листопада 2025 року у розмірі 7 526 грн.16 коп. Станом на 20 листопада 2025 року відповідач не виконав у повному обсязі. [PERSON] в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 12 лютого 2025 року, 19 березня 2025 року, 19 квітня 2025 року, 21 травня 2025 року та 04 серпня 2025 року по 7 527 грн 00 коп, всього сплачено 37 635 грн 00 коп (а.с. 10 зв). Положеннями п. 12.1. договору № 60200382701 від 10 лютого 2025 року визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо не виконав його у встановлений строк. Умовами договору передбачено відповідальність відповідача у вигляді штрафних санкцій у разі прострочення виконання грошових зобов`язань. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Станом на 20 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] за договором № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» від 10 лютого 2025 року складає 47 334 грн 19 коп, яка включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару в розмірі 39 884 грн 52 коп та суму штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору у розмірі 7 449 грн 67 коп.(а.с.10зв). З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач [PERSON] згоден з розміром заборгованості за вищевказаним договором. За таких обставин з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» слід стягнути заборгованість за договором № 60200382701 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» від 10 лютого 2025 року в розмірі 47 334 грн 19 коп. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп ( а.с. 4зв). Що стосується клопотання відповідача [PERSON] надати йому розстрочення виконання рішення суду строком на 10 місяців, то ч. 1 ст. 267 ЦК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочення виконання, про що зазначає в рішенні. В той же час підставою для встановлення розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частиною 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно ч.ч. 3-5 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Суд дійшов до висновку, що наведені відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву обставини, а саме, що він на даний час має складне фінансове становище та проблеми з роботою, відповідачем не підтверджені належними доказами. Відповідач є особою працездатного віку, доказів, які б підтверджували, що [PERSON] через хворобу або з інших поважних причин не має можливості отримувати доходи суду не надано. Також суду відповідачем не повідомлено обставин та не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач з об`єктивних причин не має можливості виконувати рішення у вказаній справі. За таких обставин суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду, ухваленого у справі № 577/7040/25.

Outcome: approved