Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Капітал" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3869136 від 03.08.2023 року та №6981429 від 20.08.2023 в загальній сумі 32524,83 грн, судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 03.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 3869136 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3000 грн., строком 360 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1 договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (яке в подальшому відповідно до рішення № 251124/1 від 25.11.2024) змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтарст Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 20 808,63 грн, яке складається з: 2989,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 17818,65 грн заборгованість за відсотками. 20.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 6981429 про надання споживчого кредиту. Згідно з у мовами договору сума кредиту становить 3000 грн, строк кредиту 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 3000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжнку картку відповідача № [NUMBER] . 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача в сумі 11716,20 грн, яка складається з: 3 000 грн тіло кредиту, 8716,20 грн - нараховані відсотки. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в позовній заяві просить проводити судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд провів засідання без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 3869136 про надання споживчого кредиту на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язкується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р155. Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн; строк кредиту 360 дні (день) (п. 1.2, 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4.1 стандратна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картк № [NUMBER] . На підтвердження перерахування коштів в сумі 3000 грн на рахунок № [NUMBER] від ТОВ «Лінеура Україна» 03.08.2023 свідчить довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 за № 363-3105. 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №24/05/2024, згідно умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Згідно витягу з реєстру боржників від 24.05.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за кредитним договором №3869136, сума заборгованості якого становить 16921,63 грн. та боржником якого є [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Лінеура Україна» [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 3869136 станом на 24.05.2024 в сумі 16921,63 грн., яке складається з 2989,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 13931,65 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборговансть з 25.05.2024 до 28.07.2024 складається з : 2989,98 тіло кредиту та 3887,00 грн нараховані проценти за користування грошовими коштами. Також, 20.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6981429 про надання споживчого кредиту на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язкується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9457. Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн; строк кредиту 360 дні (день) (п. 1.3, 1.4 договору). Відповідно до п. 1.5.1 стандратна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картк № [NUMBER] . На підтвердження перерахування коштів в сумі 3000 грн на рахунок № [NUMBER] від ТОВ «Авентус Україна» 20.08.2023 свідчить довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.05.2024 за № 485. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Згідно витягу з реєстру боржників від 27.05.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за кредитним договором №6981429, сума заборгованості якого становить 6940,20 грн. та боржником якого є [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Авентус Україна» [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 6981429 станом на 26.05.2024 в сумі 6940,20 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборговансть з 27.05.2024 до 14.08.2024 з 4776,00 грн нараховані проценти за користування грошовими коштами За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Приписами ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Як зазначено в ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заборгованість відповідачем не спростована, власного розрахунку або доказів повернення наданих кредитних коштів не надано, відповідачем належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача та не отримання грошових коштів на вказану банківську карту відповідачем не надано. Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за договором №3869136 про надання споживчого кредиту в сумі 20808,63 грн., яка складається з: 2989,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 17818,65 грн заборгованість за відсотками та за договором №6981429 про надання споживчого кредиту в сумі 11716,20 грн., яка складається з: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту, 8716,20 грн заборгованість за відсотками. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). На підтвердження такого роду судових витрат позивачем долучено до позовної заяви договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, акт № 8641 від 26.05.2025 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), з яких встановлено, що загальна сума витрат становить 15000,00 грн. за надання правничої допомоги, заявка № 8641 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, ордер на надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved