Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

15 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Столітнім М.М., діючим на підставі ордеру 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. В позові зазначено, що 30.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №4413838 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого йому було надано в кредит 2500 грн, строком 360 днів, з 23.02.2024 року по 17.02.2025 року, зі сплатою платежів за процентами кожні 30 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору №210222-1 про переказ коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Загальна сума заборгованості відповідача за Договором №4413838 від 23.02.2024 року склала 19075 грн. 25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладання договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії договору №4413838 від 23.02.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 року по 17.02.2025 року (115 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7187,5 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4413838 від 23.02.2024 року на загальну суму 26262,50 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 2500 грн, заборгованості за процентами 15325 грн, нарахованих позивачем процентів - 7187,5 грн, 1250 штрафних санкцій, яку позивач просив суд стягнути на свою користь, а також судові витрати, які складаються з судового збору 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд доходить наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи убачається, що 23 лютого 2024 року відповідач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») із заявою про прийняття пропозиції на укладення Договору про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів, за змістом якої надав безумовну згоду на укладення Договору, відповідно до умов публічної пропозиції ТОВ «Лінеура Україна» на укладення Договору, що розміщенні на офіційному вебсайті ТОВ «Лінеура Україна» за адресою: https://credit7.ua/pro-nas, яку підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 76880 ( а.с.87). 23 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4413838 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до розділу 1 «Предмет договору» зазначеного договору товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит в сумі 2500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається на строк 360 днів, з періодичністю сплати платежів за процентами кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - Графіку платежів, який є Додатком № 1 до договору. Процентна ставка фіксована, а проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2,5% (стандартна процентна ставка) за кожен день користування кредитом, при цьому орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою за весь строк кредиту становить 99923,40 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 25000 грн. За п.1.13 розділу 1 Договору перед укладенням договору товариством здійснюється електронна ідентифікація клієнта для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та з метою надання фінансових послуг клієнту товариством залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або) декілька із зазначених способів ідентифікації та веритифікації клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно правовим актом НБУ з питань фінансового моніторингу. У пункту 9.7.1 Договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного Товариством електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС товариства/ зазначений в цьому Договорі. Вказаний Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 38223 (а.с.93-103). Одночасно з Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором було підписано Додаток №1 до вказаного договору Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Додаток № 2 до Договору та паспорт споживчого кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором 64093 ( а.с.70-72,93-104). За умовами надання кредиту визначеними п.2.1 розділ 2 Договору, товариство зобов`язалось надати кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до записів розділу 10 Договору Реквізити та підписи сторін, платіжна картка з номером № [NUMBER] , зазначена як така що належить відповідачу (а.с.102 на звороті). Відповідно до інформації ТОВ «Пейтек Україна» від 01.11.2024 року №20241101-3991, останнє підтвердило здійснення переказу грошових коштів на карту [NUMBER] , в сумі 2500 грн. ( а.с.85). 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25/10/24, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №4413838 укладеним з відповідачем 23.02.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.20-33). На підставі рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.12.2024 року, було змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про що внесені відповідні зміни до ЄДРПОУ ( а.с.55-62, 64-67). Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором №4413838 від 23.02.2024 року, станом на 17 лютого 2025 року заборгованість відповідача становить 26262,50 грн., з яких 2500 грн заборгованість за тілом кредиту, 15325 грн - заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором, 7187,5 грн - заборгованість за відсотками нарахованими позивачем за 115 календарних днів, 1250 грн штрафні санкції (а.с.75-81). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно відповідачем не сплачується. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 25012,50 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за нарахованими первісним кредитором і позивачем відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими штрафними санкціями (штрафом) у розмірі 1250 грн, суд доходить наступного. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу(далі Закон). Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки штраф за кредитним договором нарахований за період квітень - травень 2024 року, то відповідач звільняється від обов`язку його сплати на користь позивача. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial