Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України, через свого представника Огнев`юка Я.В., звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро Українив рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 70736,10 грн., вартість послуг експерта в розмірі 3450,00 грн. та 3 028,00 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 23.12.2024 року, о 09 год. 30 хв., на автомобільній дорозі М12, в межах населеного пункту с. Олександрівка, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (потерпілого). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом серії АТ 4917211, строк дії якого на час ДТП був чинним. Натомість відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року у справі №395/41/25 встановлено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив п. 12.1, 2.9.а Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та визнана судом. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи між тими самими особами. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП є преюдиційно встановленою. На виконання вимог ст. 33, 35, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 24.12.2024 року потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення страхового відшкодування. За результатами звернення Позивачем було відкрито регресну справу №113394. Для визначення розміру матеріальної шкоди Позивач залучив експерта ТОВ «СОС Сервіс Україна», яким 14.02.2025 року було складено звіт №SOS_113394, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого потерпілому [PERSON] , становить 77 366,53 грн. На підставі довідки №1 від 14.03.2025 та Наказу №3.1/7826 від 14.03.2025, Позивач здійснив регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 70 736,10 грн., а також поніс додаткові витрати, пов`язані із проведенням експертизи та збором документів, у сумі 3450,00 грн. Таким чином, Позивач, виконавши обов`язок щодо відшкодування шкоди потерпілому [PERSON] , набув право зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] у розмірі 74 186,10 грн., що підтверджується наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку шкоду не відшкодував, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою та доданими документами, які він не отримав в зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання, а отже вважається належно повідомленим відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Зустрічного позову не пред`явив, клопотань від його імені до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] повторно не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи у його відсутності, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, про що постановляє відповідну ухвалу. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що23.12.2024 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі М12 в с.Олександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24.12.2024 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся власник пошкодженого автомобіля [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.12.2024 року за участю транспортного засобу «RENAULT KANGOO» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 22). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Renault Kangoо» з номерним знаком [NUMBER] , 14.02.2025 року складено Звіт № SOS_113394, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого в ДТП ТЗ складає 77366 грн. 53 коп. (а.с.26-31). Судом досліджено протокол технічного огляду колісного технічного засобу від 28.01.2025 року, ремонтну калькуляцію № 113394 від 14.02.2025 року та фотокопії пошкодженого автомобіля «Renault Kangoо» з номерним знаком [NUMBER] (а.с.32-49). Відповідно до Наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (номер справи 113394) управлінню фінансів було доручено сплатити на рахунок [PERSON] 70736 грн. 10 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.56). Згідно з довідкою № 1 від 14.03.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Моторне (транспортне) страхове бюро України визначило та погодило суму компенсації за пошкоджене майно потерпілому [PERSON] у розмірі 70736,10 грн.(а.с.57). Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу в розмірі 70736,10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 7440 від 19.03.2025 року (а.с.60). Після проведення виплати Моторне (транспортне) страхове бюро України направило винуватцю ДТП [PERSON] повідомлення (справа № 113394), в якому було запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ понесені витрати з метою досудового врегулювання спору (а.с.58-59). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотноївимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 37 Закону України України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Згідно з ч. 3 ст. 37 цього Закону вимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. У разі якщо виплату здійснено страховиком потерпілої особи відповідно до статті 19 цього Закону, право вимоги з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, належить страховику відповідальної особи (МТСБУ) і визначається у розмірі суми страхової виплати, здійсненої страховиком потерпілої особи, та витрат, понесених такими страховиками у зв`язку з її здійсненням. Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідачем [PERSON] підтверджується постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 130 КУпАП. В зв`язку з відсутністю у [PERSON] на момент ДТП чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП. Позивач виконав покладений на нього законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, а тому Моторне (транспортне) страхове бюро Українимає право зворотньої вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи те, що Моторне (транспортне) страхове бюро Українивиплатило [PERSON] шкоду з фонду захисту потерпілих в розмірі 70736,10 грн., а також понесло фактичні витрати для визначення розміру завданого збитку в сумі 3450,00 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки є обґрунтованими та підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.(а.с.12). На підставі викладеного,

Outcome: approved