Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 14319,00 грн. та судових витрат. Позов мотивовано тим, що тим, що 02 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено в електронній формі кредитний договір № 00-9941145, на суму 5000,00 грн. з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. На виконання умов Кредитного договору 02 вересня 2024 року кредитодавець ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №00-9941145. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором №00-9941145. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договорам, в результаті чого виникла заборгованість за договором №00-9941145 від 02 вересня 2024 року у сумі 16819,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8319,00 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 2500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту, позивач просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості в розмірі 14319, 00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року справу №676/8116/25 передано за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді від 25 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін, витребувано письмові докази у АТ КБ «Приват Банк». Представник позивача у позовній заяві просив справу слухати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відзиву до суду не направив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку. Так, 02 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено в електронній формі договір № 00-9941145, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора 79540, за умовами якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії із встановленням ліміту 5000,00 грн., строком на 360 днів з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2025 року (п.1.2, 1.3 Договору). Нараховані проценти позичальник зобов`язаний оплачувати в періодичну дату оплати процентів, а саме 27 вересня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати протягом строку кредитування (п.1.4 Договору). Стандартна процентна ставка складає 0.94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, зниженої процентної ставки 0.85% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту, яка нараховується одноразово у розмірі 20.00% від суми кредиту та складає 1000.00 грн. (п.1.5.1, 1.5.2, 1.6 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 2141,72%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору за стандартною процентною ставкою становить 22920,00 грн. Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профітгід», 02 вересня 2024 року о 15:10:50 здійснило переказ грошових коштів в сумі 5000.00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 42527-90493-21534, код авторизації 211349. Окрім того, з матеріалів справи видно, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши на платіжну карту відповідача № [NUMBER] суму кредиту - 5000,00 гривень. Вказане підтверджується випискою по рахунку та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є банком емітентом даної платіжної картки. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №00-9941145. На виконання договору факторингу ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «Юніт Капітал» підписали реєстр прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16 квітня 2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9941145 від 02 вересня 2024 року на загальну суму 16819,00 грн, що складається з 6000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8319,00 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом та 2500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Таким чином, за вказаним договором факторингу до позивача перейшло право вимоги за зобов`язанням відповідача по вищевказаному договору. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору. Доказів на його спростування матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 14319,00 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених ТОВ ФК «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу представник позивача долучив до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02, укладеним 10 вересня 2025 року між позивачем та АБ «Соломко та партнери»; додаткову угоду №25770871051 до вказаного договору; акт прийому - передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року та протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02, згідно з яким загальна вартість наданих послуг становить 7000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів здійснення ним оплати адвокату за надані ним послуги по даній справі, а також те, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial