Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

До суду 03.12.2025 надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 10 тис грн на місяць та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2 тис грн на місяць, стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, у якому позивачка зазначає, що 07.10.2023 уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , за час спільного проживання неодноразово зазнавала домашнього насильства з боку відповідача, внаслідок чого спільне життя не склалося, а шлюб між ними розірвано. Саме позивачка здійснює утримання сина, а відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою від 05.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30.12.2025. 09.12.2025 засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] зазначає, що вимоги, викладені у позовній заяві, він не визнає з таких причин. Позивачка, отримавши першу грошову виплату від держави на дитину в розмірі 21 000 грн, залишила дитину з ним в місті Київ, де дитина проживала від народження, забравши всі кошти поїхала до міста Радомишль до матері. Кошти витратила на хрестини старшої доньки, яка не доводиться рідною відповідачеві, а після повернення назад, позивач систематично вживала алкоголь, агресивно відносилася до дитини та до відповідача, ображала та принижувала його. Він повністю або частково забезпечує дитину, висилаючи посилки, 19.09.2025 вони домовились з позивачем, що він надсилає 5 000 грн на потреби дитини та вона на ці кошти купляє все необхідне для дитини, висилає йому чеки та він назад повертає кошти по чеках, натомість жодного чека йому не було переслано та жодної покупки дитині не було зроблено. Також зазначає, що позивач була засуджена та визнана винною судом міста Києва Дніпровського району у вчиненні домашнього насилля проти нього та проти дитини. Судом Києво-Святошинського району під час розлучення позивачеві було відмовлено в задоволенні другої частини позову проживання дитини з матір`ю, натомість відповідач звернувся до суду та подав позов визначення місце проживання дитини з батьком (на даний момент триває судовий процес), також про те, що на позивача відкрита кримінальна справа та знаходиться під слідством введення суду в оману та зобов`язано поліцію м. Радомишль від ДБР розслідувати вживання дитини препарату нейроксон, отримання і поширення персональних даних та конфіденційної захищеної інформації. При зверненні до суду з позовом позивачкою не надано жодних довідок про вартість додаткових медичних або інших послуг, а також виписок з лікарні, де дитина проходила лікування, разом з тим позивачка маніпулює судом, надавши в якості доказу довідку на ім`я доньки [PERSON] , яка жодним чином справи не стосується. При винесенні рішення також просить врахувати наявність у нього двох дітей від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на яких за рішенням суду він також сплачує аліменти. 29.12.2025 від позивачки засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив, у яких вона зазначає, що допомогу при народженні дитини витрачала тільки на дитину, до того ж на момент отримання цієї допомоги вона перебувала у шлюбі з відповідачем та спільно проживала і витрачали ці кошти разом з відповідачем на дитину. На аліменти відповідача подає вперше, аліментів на утримання дитини відповідач не сплачував, адже аліменти повинні носити системний характер кожного місяця. Їхня спільна дитина знаходиться повністю на утриманні та вихованні позивачки, що підтверджую Актом обстеження соціального стану від 14.02.2025, а також Актом Службою у справах дітей Радомишльської міської ради від 18.12.2025, про здоров`я дитини дбає тільки мати, батько не приймає ніякої участі в лікуванні та обстеженні дитини. Психологічного насилля по відношенню до відповідача та сина не вчиняє та не вчиняла, а навпаки запрошує відповідача, щоб приїхав хоч раз за рік до сина, але він дитину так і не навідав ні разу, про що надає відповідні документи, а тому доходить до висновку, що відповідач зводить на неї наклепи, щоб не сплачувати аліментів та не надавати допомогу на дитину, так як він це робив і раніше, тому просить позов задовольнити повністю. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач до суду не зявився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У судовому засіданні 30.12.2025 суд провів розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 10:00 год 09.01.2026. Суд дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності та взаємозв`язку і встановив такі обставини. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народжння серії [NUMBER] від 13.03.2024. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно актів обстеження умов проживання від 14.10.2024 та 26.02.2025 встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповідно до повідомлення про надання допомоги сім`ям з дітьми, [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень. Довідкою № 77 від 30.05.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зарахований до ЗДО № 4 «Ромашка». З акту обстеження соціального стану вбачається, що на утриманні [PERSON] перебувають двоє її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. З інформації на сайті Міністерства фінансів України вбачається, що середня місячна заробітна плата в економіці України за серпень 2025 року (новіші відомості на даний час відсутні) складає 19 813,71 грн. Суд бере до уваги, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка (10 000 гривень на місяць), більше ніж у сім разів перевищує мінімальний їх розмір, який на час розгляду позову становить 1 408,50 грн на місяць, тому такий розмір буде становити надмірний тягар та на переконання суду не є обґрунтованим. Обов`язок утримувати дітей є однаковим як для матері, так і для батька, однак, позивачка не довела, що вона витрачає на утримання свого сина 10 000 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягає задоволенню частково. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, достатнім для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, а максимальний розмір аліментів у позовному провадженні не передбачений. Доказів на підтвердження наявності на утриманні відповідача дітей від іншого шлюбу (шлюбів) ним не надано, як і щодо розміру щомісячних доходів, витрат. Тому, для забезпечення гармонійного розвитку дітей та однаковості участі у цьому обох батьків розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, визначається судом у розмірі 4 000 гривень на місяць, що суттєво перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів (2 817 грн у 2026 році). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає таке. Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 у справі № 749/106/17 дійшов висновку, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивачка надала суду медичну документацію стосовно лікування дитини, однак не надано до суду підтверджень розрахунку розміру необхідних витрат на лікування дитини, їх періодичності або постійності. Зв таких обставин, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює позивачці, що вона не позбавлена можливості у подальшому стягнути додаткові витрати на лікування дитини після їх фактичного понесення відповідно до вимог ст. 185 СК України. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, наявність невизначеного доходу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також із можливостей відповідача, зокрема, його працездатності, суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частині та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, що ґрунтується на наявних у матеріалах доказах. Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить мати з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Позивачкою заявлено три позовні вимоги майнового характеру, перша з яких (про стягнення аліментів на утримання дитини) задоволена частково - на 4 000 грн із 10 000 грн (на 40%), тому з відповідача підлягає до стягнення 40% суми судового збору, від сплати якого позивачка звільнена, у розмірі 484,48 грн (1 211,20 грн * 0,4). У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат судом відмовлено, тому судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена, стягненню з відповідача не підлягає. Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини задоволена повністю, тому з відповідача підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена, у розмірі 1 211,20 грн. Загалом, із відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1 695,68 грн.

Outcome: partial