Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

25.09.2025 позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з даною позовною заявою. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 27.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №101737531, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в сумі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. [PERSON] свої зобов`язання перед кредитодавцем не виконав. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 12078 грн. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024, сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 12078 грн., з них: залишок по тілу кредиту - 4650 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 7178 грн.; прострочена заборгованість за комісією 250 грн. Позивачем направлено відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, надано термін для добровільного погашення заборгованості. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погашає кредитну заборгованість, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12078 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.09.2025 було відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.10.2025, роз`яснено сторонам порядок та строки подання заяв по суті справи. У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин. У судове засідання 07.01.2026 сторони повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення. Ураховуючи, що усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір у електронній формі. Відповідно до п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з п. 1.2. Договору, позичальник отримав грошові кошти у сумі 5000 грн. Строк кредитування - 105 днів з 27.03.2024 і складається з пільгового і поточного періодів (п. 1.3.), пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11.04.2024 (п. 1.3.1.), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.07.2024 (п. 1.3.2.). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 11.04.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 10.07.2024 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4.). Комісія за надання кредиту 250 грн, яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1.), процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду становить 0,8% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.), процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду становить 2,3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.3.), тип процентної ставки фіксована (п. 1.6.) (а.с. 6-11). Аналогічні умови містяться також у анкеті-заяві на кредит №101737531 (а.с. 14). Кредитодавець перерахував грошові кошти на рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення 87528575 від 27.03.2024 ( а.с. 15). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101737531 ТОВ «Мілоан» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом у строк до 17.07.2024 ( а.с. 15 на звороті 16). 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, згідно якого на умовах визначених договором кредитор передає (відступає) новому кредитору право грошової вимоги (права вимоги до боржників за кредитними договорами у реєстрі боржників укладеними між кредиторами з боржником) портфель заборгованості ( а.с. 17-21). Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.07.2024 до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» реєстр боржників у кількості 1865 ( а.с. 26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №101737531 від 27.03.2024 у розмірі становить 12078 грн., з них: залишок по тілу кредиту - 4650 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 7178 грн.; прострочена заборгованість за комісією 250 грн. ( а.с. 27 на звороті). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного. Із матеріалів справи установлено, що відповідач [PERSON] за укладеним кредитним договором отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101737531 від 27.03.2024 відповідачем 30.04.2025 здійснено часткову оплату за тілом кредиту у розмірі 350 грн., таким чином сума кредитних коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4650 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків, суд виходить із умов укладеного договору та норм чинного законодавства. Умовами Договору визначено, що термін кредитування складає 105 днів, з яких: 15 днів пільговий період зі сплатою відсотків у розмірі 0,8%; 90 днів поточний період зі сплатою відсотків у розмірі 2,3%. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким у тому числі були внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування». Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 8 Закону установлено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5% ( п. 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, під час розрахунку відсотків за кредитним договором слід користуватися умовами кредитного договору та положеннями Закону. Згідно п. 2.3.1. Договору, позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має право вчинити дії передбачені п. 2.3. Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту в розмірі, що визначається змістом додаткового договору/додаткової угоди, що підписується Позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатковою угодою/договором). Пунктом 2.3.2 Договору установлено, що після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення/повідомлення, а також підписати додатковий договір/додаткову угоду до Договору, що містить оновлений графік платежів та здійснити платіж обумовлений п. 2.3 Договору. Доказів пролонгації договору позивачем суду не надано. Відповідно до умов укладеного договору та положень ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» (у рахуванням Прикінцевих та перехідних положень) відсотки мають нараховуватися із розрахунку 15 днів пільговий період згідно умов договору по узгодженій відсотковій ставці - 0,8% в день, 10 днів згідно умов договору по узгодженій відсотковій ставці - 2,3% в день; решту 80 днів по відсотковій ставці визначеній Законом 1,5% в день. Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку 30.04.2024 відповідачем були сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту, частина з яких у розмірі 350 грн. була зарахована в рахунок погашення заборгованості, по тілу кредиту, таким чином, у період з 27.03.2024 по 30.04.2024 розмір заборгованості по тілу кредиту становить 5000 грн., з 01.05.2024 - 4650 грн. Згідно розрахунку заборгованості установлено, що відповідачем 30.04.2024 року були сплачені грошові кошти у розмірі 350 грн., які зараховані в рахунок погашення заборгованості за відсотками та 300 грн., які зараховані, як сплата комісії за обслуговування та управління кредитом. Оскільки позивачем не надано доказів пролонгації договору, обов`язковою умовою чого є не лише сплата нарахованої комісії, а й укладення договору або додаткової угоди, суд вважає за необхідне зарахувати сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості по відсотках. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 6727,25 грн.: 5000 грн. х 0,8% х 15 днів = 600 грн. ( з 27.03.2024 по 11.04.2024); 5000 грн. х 2,3% х 10 днів = 1150 грн. ( з 12.04.2024 по 21.04.2024); 5000 грн. х 1,5% х 9 днів = 675 грн. (з 22.04.2024 по 30.04.2024); 4650 грн. х 1,5% х 71 = 4952,25 грн. ( з 01.05.2024 по закінчення строку кредитування). 600 + 1150 + 675 + 4952,25 - 300 - 350 = 6727,25 грн. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. Нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 11627,25 грн., з яких: 4650 грн. - основна сума боргу; 6727,25 грн. - заборгованість за відсотками, 250 грн. - заборгованість за комісією. У іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено 2422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 12078 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 11627,25 грн. ( 96,27%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2332,04 грн. (2422,40 х 96,27% = 2332,04 грн.). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи, між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» 01.07.2025 був укладений Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107. До позову додано: ордер про надання правничої допомоги; копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107; копію акта наданих послуг (правової (правничої) допомоги) №Д/1925 від 20.08.2025; копію детального опису надання послуг до Акту №Д/1925 від 20.08.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. Вищенаведені документи суд оцінює, як належні та достатні у розумінні положень ст. ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 7701,60 грн. (8000 грн. х 96,27% = 7701,60 грн.). В іншій частині у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Outcome: partial