Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? ? У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі ТОВ "Коллект Центр") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 червня 2019 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - кредитний договір) № CCNG-631180983, відповідно до умов якої банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 200 000,00 грн, а останній зобов`язався повернути використану суму кредитних коштів в строк до 13 червня 2024 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 26 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Однак, відповідачем взяті зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами порушені, у зв`язку з цим виникла заборгованість. 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № CCNG-631180983 від 13 червня 2019 року, який був укладений з [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/21, згідно із яким ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором, укладеним з відповідачем. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № CCNG-631180983 від 13 червня 2019 року. Позивач вказує, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на дату формування позовної заяви за договором № CCNG-631180983 від 13 червня 2019 становить 45 962,45 грн., з яких: 35 372,71 грн. - тіло кредиту; 4 913,41 грн. - проценти; 4 171,80 грн. - пеня та/або штрафи; 1 251,60 грн. - інфляційні втрати; 252,93 грн - 3 % річних. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № CCNG-631180983 від 13 червня 2019 у загальному розмірі 45 962,45 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. Процесуальні дії суду. Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання). Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.57). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду від 24.10.2025р. та копію позовної заяви відповідач отримав 08.11.2025 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.60), однак станом на 07.01.2026 відзив на позов не подав, будь-яких клопотань не надіслав. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (надалі-Договір) та підписано Паспорт споживчого кредиту від 13.06.2019 року (а.с.16-18,54). Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 13.06.2019 по суті є кредитним договором, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Так, в Оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] просив банк відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Проценту ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 26% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Обов`язковим мінімальним платежем пропонує встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінію, але не менше 50 грн. Підписанням оферти відповідач беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування»та нормативними актами НБУ (а.с.17). Згідно пункту 2.1.1. Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua (а.с.16). Згідно пункту 2.1.2 вище вказаної Анкети-заяви, відповідач [PERSON] підтвердив, що отримав примірник Договору та додатків до нього. Крім цього, 13.06.2019 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: максимальна сума кредиту - до 200 000,00 гривень; строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних 26%, процентна ставка фіксована. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення: щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального планету 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу 100 грн в день виникнення прострочки, 300 грн. у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів (а.с.54). Таким чином, [PERSON] своїм особистим підписом підтвердив, що ознайомлений та згодний з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Факт користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 13.06.2019 року по 12.10.2023 року, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом (а.с.19-22). 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №CCNG-631180983 від 13.06.2019 укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] на загальну суму 39 544, 51 грн, з урахуванням пені/штрафу/неустойки в розмірі 4171,80 грн. (а.с.26-30). 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-631180983 від 13.06.2019 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] на загальну суму 39 544,51 грн (а.с.31-38). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № CCNG-631180983 від 13.06.2019 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.39-45). Згідно розрахунку заборгованості, станом на дату відступлення позивачу права вимоги (10.03.2023) загальний розмір заборгованості відповідача за договором CCNG-631180983 становив 45 962,45 грн., з яких: 35 372,71 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 913,41 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 18.05.2021 по 28.11.2021 року; 4 171,80 грн. - заборгованість за пенею, 252,93 грн. - 3% річних за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 року, 1 251,60 грн. інфляційні втрати з грудня 2021 по лютий 2022 року (а.с.24). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно достатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIIIдоговірпро споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно зі частиною 2статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Наданими позивачем доказами підтверджується укладення між сторонами кредитного договору підписаного обома сторонами, який містить усі істотні умови договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування коштами. Позивачем також доведено, що перед укладенням вказаного договору [PERSON] була надана передбачена законом інформація як споживачу у вигляді паспорта споживчого кредиту. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, що вказана позивачем. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом пункту 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою. Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно частини 3статті 1079 ЦК України,фактором може бути банк або інша фінансова установа,яка відповіднодо законумає правоздійснювати факторингові операції. За нормами статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що: «підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір відступлення права вимоги, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги». Суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, а саме Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 13.06.2019 року, Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13.06.2019 року, Паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за кредитом, виписку по особовим рахункам, надавши оцінку яким, як кожному окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та не спростувано відповідачем. Згідно з наведеними нормами законодавства відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, яке виникло з договору про кредит №CCNG-631180983 від 13 червня 2019 року, а саме ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора. Вказані вище договори про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги [PERSON] не оспорені і судом недійсними не визнавалися, отже ТОВ «Коллект Центр» має право вимоги до відповідача за кредитним договором. Доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором на рахунок первісного кредитора матеріали справи не містять. Отже, заборгованість відповідача за вказаним договором та відсотками за користування кредитними коштами, підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр». Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути складові його вартості, зокрема, інфляційні збитки за період з грудня 2021 по лютий 2022 в розмірі - 1251,60 грн.; нараховані 3% річних за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 в розмірі 252,93 грн. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). Судом встановлено, що відповідач порушив строки повернення грошових коштів та сплати процентів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, проценти за користування кредитом не сплачені, тому правомірним є нарахування позивачем 3% річних за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 в розмірі 252,93 грн. та інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року в розмірі 1251,60 грн. Також, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за пенею та/або штрафами у розмірі 4171,80 грн. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що відповідно до умов договору №CCNG-631180983 від 13.06.2019 р. нарахування пені не передбачено. Згідно паспорту споживчого кредиту від 13.06.2019 передбачено нарахування штрафу за прострочення внесення суми мінімального платежу 100 грн в день виникнення прострочки, 300 грн. у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів (а.с.54). Позивачем долучено до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором №CCNG-631180983 від 13.06.2019, згідно якого неможливо встановити відповідність нарахованої неустойки за порушення зобов`язання. При цьому, у вказаному розрахунку незазначено період протягом якого відбувалось нарахування неустойки (а.с.24). Крім того, згідно правових висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладених у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у частині нарахованої неустойки не надав, підстав для задоволення позову у цій частині не убачається. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 790,65 грн /35372,71+4913,41+1251,60+252,93= 41790,65/. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 10.10.2025 (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 41790,65 грн, що становить 90,92 % від ціни позову (45962,45 грн), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 2202,44 грн (2422,40х90,92%). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в позовній заяві просило стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 16 000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано:копію договору між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року №01-07/2024, заявку на надання юридичної допомоги від 01.09.2025 року №450, вчинену Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», витяг з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, складеного Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»(а.с.11-15). Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії,

Outcome: partial