Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник позивача - адвокат Крайнік Олександр Вікторович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 18.10.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 495. Від сумісного шлюбу сторони дітей не мають. Протягом шести років відносини між сторонами зіпсувалися на ґрунті різних життєвих поглядів на життя та через різні характери, що поступово призвело до повного руйнування сімейних зв`язків і припиненню шлюбних відносин та ведення спільного господарства. З початку 2025 року сторони не ведуть сумісного господарства та між ним повністю припинені фактичні шлюбні відносини. Всі намагання зберегти сім`ю виявилися безрезультатними. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 цивільну справу № 208/4550/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Згідно із відповіддю № 1285607 від 11.04.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 14.04.2025 року ухвалою суду зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо відповідача [PERSON] , [INFO] . 15.07.2025 року до суду надійшла відповідь з Міністерства соціальної політики України, відповідно до якої, що згідно відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 09.07.2025 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.07.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 20.08.2025 року та 30.08.2025 року від представника відповідача - адвоката Рясного Владислава Денисовича, який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про надання сторонам строку на примирення. 30.08.2025 року від представника відповідача - адвоката Рясного Владислава Денисовича, який діє в інтересах [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Проти позову заперечує та просить суд надати сторонам термін для примирення. 30.09.2025 від представника позивача - адвоката Крайнік Олександра Вікторовича, який діє в інтересах [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Ухвалою суду від 30.09.2025 року задоволено клопотання представника відповідача по справі - адвоката Рясного В.Д., який діє в інтересах [PERSON] , надано сторонам термін для примирення строком до 30 листопада 2025 року та відкладено розгляд справи до 01.12.2025 року. 01.12.2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. 15.12.2025 року від представника позивача - адвоката Крайніка О.В., який діє в інтересах [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] , про місце, день та час розгляду справи після спливу строку на примирення неодноразово повідомлялася шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою її фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи. В судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 18.10.2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 495. Від сумісного шлюбу сторони дітей не мають. В період наданого судом строку на примирення сторони не примирилися. На даний момент подружні відносини між сторонами припинені, подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть та ніяк не підтримують подружні стосунки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажають зберегти шлюб та на розірванні шлюбу наполягає, відповідач після спливу терміну на примирення своєї позиції суду не надала та в судове засідання не з`явилася. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази по справі у їх сукупності та співставленні між собою з увагою на їх належність та допустимість, застосовуючи до обставин, які вони доводять та до спірних правовідносин наведені законодавчі норми, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам позивача, враховуючи той факт, що будь-які відомості які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, відповідач після надання сторонам терміну на примирення в судові засідання з невідомих суду причин не з`являється, жодних заяв та доводів не надала, а позивач на розірванні шлюбу наполягає, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховується що при зверненні із позовом [PERSON] просив понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211грн. 11 коп. залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved