Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9844018 від 06 липня 2024 року у розмірі 13512 (тринадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 06 липня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9844018 на суму 6900,00 грн., який укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 24170. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором. 20 січня 2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9844018 від 06 липня 2024 року, шляхом підписання акту приймання -передавання та Реєстру Боржників від 20.01.2025 року. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набули права грошової вимоги до відповідача в сумі 13512 (тринадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп., з яких 6900,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6612,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9844018 (арк. с. 18-19), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора «24170», на підставі чого позичальник отримав від ТОВ «Макс Кредит» грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування їх на платіжну картку № [NUMBER] (п.1.2., 2.8. Договору), строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту Кредитодавцю в останній день строку кредитування «01» липня 2025 року (п. 1.3.Договору). Згідно п. 1.5.1. Договору стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Відповідно до п. 1.6. Договору кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 900.00 грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього Договору. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №00-9844018 від 06 липня 2024 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором - «24170», який був направлено на мобільний телефон [NUMBER] (арк. с. 13). Відповідно до Додатку до Інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» вих. № 172/02 від 06.02.2025 ТОВ «Макс Кредит» через платіжний сервіс «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») [PERSON] 06.07.2024 року перераховані кошти у сумі 6000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції №42027-18742-62074 (арк. с. 11-12). 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (арк. с. 32-33). Відповідно до акту приймання-передачі до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року та витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 13512, 00 грн. (арк. с. 29-31). Згідно виписки з особового рахунку заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором станом на 01.10.2025 (включно) складає 13512, 00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 6900,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 6612,00 грн. (арк. с. 26). Згідно листа Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8.5/16152БТ від 26.11.2025 року на ім`я [PERSON] банком емітовано банківську картку № [NUMBER] , в анкеті вказаний фінансовий номер телефону [NUMBER] , та виявлена операція по надходженню 06.07.2024 грошових коштів у сумі 6000,00 грн. через сервіс іншого банку (арк. с. 42). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що кредитний договір був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. З огляду на те, що ТОВ «Макс Кредит» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] , що і дає підстави для задоволення позову. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2422,4 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ». До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №20/08/25-01 про надання правової допомоги від 20.08.2025; додаткову угоду №25770855736 від 11.09.2025 до договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 про надання правової допомоги, Акт прийому-передачі наданих послуг до договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 про надання правової допомоги. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, ціну позову, яка складає лише 13512, 00грн., обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без участі у судовому засіданні учасників справи та їх представників, отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовної заяви та клопотань у своїй більшості є подібними. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved