Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

І. Суть справи. 1. 15.12.2025 р. представник ТОВ «Споживчий Центр» Пархоменко М.А. надіслала через електронний кабінет до Прилуцького міськрайонного суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача борг за кредитним договором №18.04.2025-100000179 від 18.04.2025 р. у сумі 14 200 грн. 2. Позов обґрунтовувався тим, що 18.04.2025 р. між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №18.04.2025-100000179, шляхом підписання електронним ідентифікатором оферти на укладення електронного договору позики про надання кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн, строком користування кредитом 168 днів, відсоткова ставка 1 % за один день користування кредитом. 3. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 02.10.2025 р. утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за відсотками на дату у розмірі 5 950 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 750 грн, неустойки - 2500 грн, представник позивача просив стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості та судові витрати. 4. Відповідач відзиву на позов не подав. ІІ. Процедура та позиція сторін. 5. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. 6. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі листом на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся з причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.12.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 8. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 9. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 10. ТОВ «Споживчий Центр» здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема кредитування - Розділ. Види економічної діяльності: 64.92 Інші види кредитування (основний) /а.с.11 звор/. 11. 18.04.2025 р. [PERSON] як позичальник та ТОВ «Споживчий Центр» уклали електронний кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заявки та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), згідно умов якої останній отримав кредитні кошти у розмірі 5 000 грн, строком користування кредитом 168 днів, відсоткова ставка 1 % за один день користування кредитом, що стверджується копією оферти на укладення Договору надання позики, паспорту споживчого кредиту та Заявки №18.04.2025-100000179. 12. 18.04.2025 р. позивач через ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків перерахувало на вказану відповідачем банківську картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5 000 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «УПР» про перерахування коштів кредиту /а.с.22/. 13. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 02.10.2025 р. за відповідачем утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за відсотками на дату у розмірі 5 950 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 750 грн, неустойки - 2500 грн. V. Норми права, що підлягають застосуванню: 14. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. 15. Відповідно до ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 16. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). 17. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 18. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 19. Згідно п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 20. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). 21. Статтями 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). VI.Оцінка Суду. 22. З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2025 р. [PERSON] як позичальник та ТОВ «Споживчий Центр" уклали угоду про надання кредиту №18.04.2025-100000179, шляхом підписання відповідачем оферти на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах кредитного договору та заявки, які за своєю правовою природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн, строком користування кредитом 168 днів, відсоткова ставка 1 % за один день користування кредитом та комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 750 грн. Зі змісту заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту слідує, що відповідач [PERSON] погодилась з тим, що анкета-заява разом з акцептом оферти на укладання угоди про надання кредиту становлять кредитний договір, відповідач ознайомлена з зазначеними документами, що включає основні умови кредитування та електронним підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. 23. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 02.10.2025 р. за відповідачем утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5 950 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 750 грн, неустойки - 2500 грн. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами. 24. Оскільки, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «Споживчий Центр" отриманої у позику за вказаним договором суми позики у розмірі 5000 грн, суд приходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн. та процентами в розмірі 5 950 грн за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 25. Щодо стягнення додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості, слід зазначити, що згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованість по додатковій комісії у розмірі 750 грн. 26. Вирішуючи питання стягнення неустойки у розмірі 2 500 грн, суд зважає на наступне. Згідно з ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. 27. З огляду на те, що на підставі кредитного договору від 18.04.2025 р. неустойку нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказана сума підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про її стягнення є неправомірною. 28. З врахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідач [PERSON] , отримавши від позивача кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернув, проценти у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 10 950 грн., з яких: заборгованість за тілом 5000 грн, заборгованість по процентам 5 950 грн., в решті позову слід відмовити. VІІ. Розподіл судових витрат. 29. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. /а.с.1/. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (77%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1865,50 грн.

Outcome: partial