Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2020997687 від 17.10.2018 у розмірі 30577,36 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 17.10.2018 року між АТ «ОТП банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020997687. Відповідно до умов договору АТ «ОТП банк» надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Однак відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, заборгованість не погашена, внаслідок чого 18.08.2021 між АТ «ОТП банк» і ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 18/08/21, відповідно до умов якого, клієнт зобовязується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги до цього договору, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Згідно договору факторингу сума заборгованості за договором № 2020997687 від 17.10.2018 перед новим кредитором становить 30577,36 грн., яка складається з: заборгованості по тілку кредиту 17900 грн, 12677,36 грн заборгованість по відсотках. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати в розмірі судового збору 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просять розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Цикл Фінанс». Відповідач в судове засіданння не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить розміщене оголошення на офіційному вебсайту суду. Відзиву чи будь-яких інших заяв до суду не надходило, а тому суд розглянув справу без участі відповідача. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.10.2018 року між АТ «ОТП банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020997687 шляхом його підписання особистим підписом. Також, 17.10.2018 [PERSON] підписав анкету заяву на отримання кредиту, в якій зазначено суму бажаного кредиту 3577, 83 грн., строк кредиту 24 місяці. Відповідно до п. 1.1 умов договору банк надає позичальнику кредит 3577,83 грн на придбання товару продавця ТОВ «Комфі Трейд» Згідно з рахунком-фактурою №CФKSH-0000002877 від 17.10.2018 на якому міститься підпис [PERSON] , та видатковою накладною № ЧКSH1-0005 від 17.10.2018, копія чека ТОВ «Комфі Трейд» від 17.10.2018 вбачається, що на суму 3977,83 грн. оформлено кредит на ноутбук пилосос для с/п без мішка Samsung VC18M3120VB. Також, відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] термін дії 06/21, про що свідчить його підпис в розписці (а.с. 43). Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором № 2020997687_Card від 17.10.2018 та виписки АТ «ОТП Банк» по клієнту [PERSON] вбачається використання коштів та нарахування відповідних відсотків. 18.08.2021 АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» уклали договір факторингу № 18/08/21 та відповідно до витягу з реєстру боржників, вбачається що до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2020997687 з загальною заборгованістю в розмірі 30577,36 грн., яка складається з: 17900 грн заборгованості за основним боргом, 12677,36 грн заборгованості за відсотками. Згідно частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписав кредитний договір № 2020997687, в якому зазначено отримання кредиту в розмірі 3577 грн 83 коп та в розіділі 2 заяви анкети зазначено про отримання кредитної лінії, за умовами якої за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. Тобто в кредитному договорі не прописана відсоткова ставка та розмір кредитної лінії. Таким чином, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № 2020997687, оскільки вбачається, що розмірі кредит зазначений в договорі становить 3877,83 грн, одна умови надання кредитної лінії не зазначені в договорі, не вказано розмір кредитного ліміту чи відсоткової ставки, та і відсутній сам розрахунок з якого б можливо було встановити нарахування саме відсотків і тіла кредиту в межах дії кредитного договору, а наданий позивачем розрахунок не містить зрозумілого та правильного нарахування заборгованості, а тому не є належним та достатнім доказом у справі. Враховуючи, що відповідач отримав кредит в АТ «ОТП банк» та те, що кредитний договір № 2020997687 містить особистий підпис відповідача та відповідно до виписки з рахунку клієнта № 2020997687_Card за період з 17.10.2018 до 18.08.2021 заборгованість становить 11258,24 грн, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в розмірі 11 258,24 грн., зазначена позивачем сума заборгованості відповідача в розмірі 30 577,36 грн не підтверджена в суді належними та достовірними доказами, а тому в іншій частині задоволення позовних вимог суд відмовляє. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). На підтвердження такого роду судових витрат позивачем долучено до позовної заяви договір про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025, акт № 2020997687 від 25.08.2025 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), з яких встановлено, що позивачем перераховано адвокату 3000 грн., детальний опис робіт, виконаних адвокатом Кеню Д.В. від 25.08.2025 на суму 3000 грн., додаткову угоду № 2020997687 від 25.018.2025. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи характер справи, суд дійшов висновку про задоволення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 891,90 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і

Outcome: partial