Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

22.09.2025 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 05.12.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти у сумі 3 100,00 грн. на умовах строковості. Відповідач у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені цим договором. 10.08.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» договір факторингу №ККЛУ-10082023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 15523,17 грн., з яких: 3100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12423,17 грн. заборгованість за відсотками. Цю суму заборгованості та судові витрати в сумі 2 422,40 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025 року головуючим суддею визначено Невгада О.В. 26.09.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 30.10.2025. 30.10.2025 року справа була знята з розгляду через перебування судді у відпустці, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 14.11.2025, а в подальшому через неявку відповідача було відкладене на 04.12.2025 та 09.01.2026. У судові засідання представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно (а.с.45-51, 60-62, 72,75-77, 85-88). Представник позивача у поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи здійснити без участі їхнього представника (а.с. 6). Крім того, 21.10.2025, 11.11.2025, 27.11.25 та 06.01.2026 представник позивача Усенко М.І. подав через ЕКЕС клопотання про розгляд цієї справи без його участі, повідомивши, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечують проти винесення судом заочного рішення у справі (а.с. 64-65, 68-69, 78-79, 92-93). Відповідач [PERSON] у судові засідання 14.11.2025, 04.12.2025 та 09.01.2026. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи щоразу був повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 45, 53, 54, 57, 59, 63, 72, 74, 81, 85, 90). У матеріалах справи містяться повернуті поштові повідомлення про вручення відправлення, які скеровувалися судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, з відмітками ВПЗ «Укрпошти» про їх вручення адресату (а.с. 64, 67, 84, 93), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання тричі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для заочного розгляду справи. Враховуючи позицію позивача, прийнявши необхідні заходи до виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 09.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Так, суд установив, що 05 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2659536, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти у сумі 3100,00 грн., зі строком користування коштами протягом 352 днів (а.с. 9-15). Відповідно до п. 1.3. Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів, а згідно з п. 1.4 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту - 352 дні. За змістом п. 1.5. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 54624,27% річних. У відповідності до п. 2.1. Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 2.4. Договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розмірі) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів у погашення заборгованості за кредитом (п.2.5. Договору). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п.5.4.1. Договору). Даний договір відповідно до п. 9.7 підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] Е 323, який йому був надісланий на номер його мобільного телефону (а.с.16). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, 05.12.2021, відповідачем [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було підписано Паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого, останній ознайомився з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, із порядком повернення кредиту, а також наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.7-8). З додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536, підписаного [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е323, слідує, що кредит надається в сумі 3100,00 грн. в період з 05.12.2021 по 22.11.2022, визначено загальну вартість кредиту, яка становить 24814,88 грн., яка складається з: 3100,00 грн. суми кредиту за договором; 21714,88 грн. процентів за користування кредитом (а.с.15 на звороті)). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 виконало у повному обсязі, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішність транзакції № 123429015 на переказ 05.12.2021 о 15:35:06 грошових коштів на картку [PERSON] № [NUMBER] на суму 3100,00 грн. (а.с.17). Згідно з розрахунком заборгованостіТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 станом на 22.11.2022 відповідач[PERSON] має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 15523,17 грн., з яких: 3100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12423,17 грн. заборгованість за відсотками (а.с.17 на звороті - 23). 10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» укладено договір факторингу № ККЛУ - 10082023, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.23 на звороті - 27). У відповідності до пп.6.2.3 Договору факторингу, права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами цього договору та виконання вимог п. 7.2 щодо здійснення оплати відступлених прав вимоги., після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. За змістом п. 7.1. договору, сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 783410,49 грн. 10.08.2023 вказану суму було перераховано ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як плату за відступлення права вимоги за договором № ККЛУ - 10082023, що підтверджується копією платіжної інструкції № 72296 від 10.08.2023 (а.с.28 на звороті). У відповідності до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 10.08.2023 року до договору факторингу № ККЛУ - 10082023 від 10.08.2023 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» прийняв реєстр боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 10.08.2023 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору, кількістю боржників № 5946 (а.с.28). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ - 10082023 від 10.08.2023 року, складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» прийняло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» право вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 року, укладеним з [PERSON] (порядковий номер 2170), заборгованість якої станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 15523,17 грн., з яких: 3100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12423,17 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 27 на звороті). 12.09.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» на адресу [PERSON] було скеровано досудову вимогу щодо негайного виконання зобов`язання (а.с. 29). Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду разом з договором факторингу № ККЛУ - 10082023 від 10.08.2023 року було надано відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідача за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 року, отже, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі вказаних доказів довело належним чином, що набуло право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 року. При оцінці договору факторингу № ККЛУ - 10082023 від 10.08.2023 року укладеного між ТОВ «Лінеура-Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що цей договір ніким не оспорювався та у встановленому порядку недійсним не визнавався, а відтак, суд приймає його до уваги. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договором відступлення права вимоги. Як установлено судом, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Останній не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд висновує про необхідність задоволення позову ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2659536 від 05.12.2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 15523,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується наступним. Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422, 40 грн. (а.с.1). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., то суд бере до уваги, що за змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с. 31 на звороті), ордер про надання правничої допомоги адвокатом Усенко М.І. (а.с.33), детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором 2659536, боржник [PERSON] (а.с. 32 на звороті), Акт № 109 наданих послуг від 05.09.2025, виписку з ЄДРЮОФОПтаГФ на Адвокатське об`єднання "Апологет" (а.с.30 на звороті - 31). В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19(провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 2000,00 грн., що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved