Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку (надійшла до суду 23.06.2025), в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 43 586 грн. 85 коп., що включає: -заборгованість за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024 у розмірі 10 083 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 4 083 грн. 00 коп.; -заборгованість за договором позики №73873146 від 10.11.2024 у розмірі 9 443 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 149 грн. 85 коп., заборгованість за пенею 5 994 грн. 00 коп., комісія за надання позики 300 грн. 00 коп.; -заборгованість за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024 у розмірі 24 060 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 7 200 грн. 00 коп., заборгованість за пенею, штрафами 10 860 грн. 00 коп.; -стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору 3 028 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] у різний період часу уклав ряд договорів позики/кредиту з фінансовими компаніями, а саме: 05.04.2024 з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за №69594329; 10.11.2024 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за №73873146; 22.08.2024 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за №8209702. Усі кредитні договори було укладено у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договорів, позичальник [PERSON] отримав кредит у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договорів позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договорів ознайомився з їх умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договорів йому зрозумілі. Свої зобов`язання за договорами позики/кредитними договорами кожен із кредиторів виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договорів, свої зобов`язання не виконав належним чином, в результаті чого утворилась кредитна заборгованість у загальному розмірі 43 586 грн. 85 коп., що включає: -заборгованість за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024 у розмірі 10 083 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 4 083 грн. 00 коп.; -заборгованість за договором позики №73873146 від 10.11.2024 у розмірі 9 443 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 149 грн. 85 коп., заборгованість за пенею 5 994 грн. 00 коп., комісія за надання позики 300 грн. 00 коп.; -заборгованість за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024 у розмірі 24 060 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 7 200 грн. 00 коп., заборгованість за пенею, штрафами 10 860 грн. 00 коп. При цьому, первісні кредитори ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кожен окремо у різний проміжок часу, уклали з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договори факторингу, у відповідності до умов яких передали (відступили) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за укладеними з [PERSON] , а саме: за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у загальному розмірі відступлених вимог 10 083 грн. 00 коп.; за договором позики №73873146 від 10.11.2024, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»та [PERSON] , у загальному розмірі відступлених вимог 9 443 грн. 85 коп.; за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»та [PERSON] , у загальному розмірі відступлених вимог24 060 грн. 00 коп. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кожним із вищевказаних договорів позики та кредитних договорів нарахування жодних санкцій, процентів на заборгованість не здійснювалось. З огляду на те, що відповідач наявну заборгованість за кредитними договорами та договорами позики в добровільному порядку не погашає, тому позивач, будучи дійсним кредитом, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні. Представник позивача згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.4), просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти заявленої заборгованості за тілом кредиту; щодо інших складових заборгованості (пеня, проценти, комісія) заперечував з огляду на протиправність їх нарахування, у тому числі поза межами строку дії договорів. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії у вигляді забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову або інші судом у справі не проводились. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію відповідача, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у різний період часу уклав ряд договорів позики/кредиту з фінансовими компаніями, а саме: -05.04.2024 з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за №69594329, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп. строком на 45 днів з кінцевою датою повернення 20.05.2024; за кожен день користування кредитом позичальник сплачує проценти у такому порядку: з 1-го по 15-й день користування кредитом 1,49% в сумі 1 341 грн. 00 коп. з терміном оплати 20.04.2024; з 16-го по 45-й день користування кредитом 2,49% в сумі 4 482 грн. 00 коп. з терміном оплати 20.05.2024. Денна процентна ставка 2,16%; -10.11.2024 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за №73873146, за №76654375, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 0,333% в день (фіксованою), 2,70% за день за понадстрокове користування позикою (її частиною). Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № [NUMBER] . Комісія за надання кредиту 10% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 300 грн. 00 коп.; -22.08.2024 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за №8209702, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів; за кожен день користування кредитом позичальник сплачує проценти за стандартною ставкою 1% - фіксована. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). При укладенні кожного із вищевказаних договорів [PERSON] був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту до кожного з договорів, який містить деталізовану інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Свідченням цьому є наявність у паспортах електронного підпису позичальника у формі одноразового ідентифікатора. Свої зобов`язання за кредитними договорами кредитори виконали належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач у порушення умов договорів, свої зобов`язання не виконав належним чином, в результаті чого утворилась заборгованість: -за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024 у розмірі 10 083 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 4 083 грн. 00 коп.; -за договором позики №73873146 від 10.11.2024 у розмірі 9 443 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 149 грн. 85 коп., заборгованість за пенею 5 994 грн. 00 коп., комісія за надання позики 300 грн. 00 коп.; -за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024 у розмірі 24 060 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 7 200 грн. 00 коп., заборгованість за пенею, штрафами 10 860 грн. 00 коп. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кожного з договорів, їх форму, наявність електронних підписів одноразовим ідентифікатором з боку позичальника [PERSON] та представників кредиторів, суд дійшов висновку, що кредитний договір від 05.04.2024 з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за №69594329, договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 10.11.2024 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за №73873146 та договір про надання споживчого кредиту від 22.08.2024 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за №8209702 дійсно укладені сторонами правочинів в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідають вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договорів, їх дійсність. Крім того, з наданих суду позивачем доказів вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від кредиторів фінансових установ, а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого кредитором одноразового ідентифікатора. Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договорів внесено не було. Застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договорів, під час їх підписання, не було подано. Узгоджені сторонами правочину умови не суперечать положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) та затвердженому сторонами графіку платежів. Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитними договорами кредитори виконали належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується, зокрема, квитанцією №2445976171 від 05.04.2024 про переказ коштів через систему LiqPay у сумі 6 000 грн. 00 коп. за договором №69594329 на платіжну банківську картку № [NUMBER] . Факт укладення договорів відповідач не оспорював, беззаперечно визнавши позовні вимоги в частині заявленої заборгованості за тілом кредиту за кожним із вищевказаних договорів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У ході судового розгляду також встановлено, що первісні кредитори ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», кожен окремо у різний проміжок часу, уклали з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договори факторингу, у відповідності до умов яких передали (відступили) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за укладеними з [PERSON] , а саме: -за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у загальному розмірі відступлених вимог 10 083 грн. 00 коп.; на підставі договору факторингу від 19.11.2024 №191124/1; -за договором позики №73873146 від 10.11.2024, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»та [PERSON] , у загальному розмірі відступлених вимог 9 443 грн. 85 коп. за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 та додатковою угодою №1 від 27.03.2025 до договору факторингу; -за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»та [PERSON] , у загальному розмірі відступлених вимог24 060 грн. 00 коп. за договором факторингу №24042025 від 24.04.2025. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи, що ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як первісні кредитори свої зобов`язання за договорами перед [PERSON] виконали у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд доходить висновку про обґрунтованість звернення до суду. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За приписами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунками заборгованості, відповідач має загальну суму кредитної заборгованості 43 586 грн. 85 коп., що включає: -заборгованість за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024 у розмірі 10 083 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 4 083 грн. 00 коп.; -заборгованість за договором позики №73873146 від 10.11.2024 у розмірі 9 443 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 149 грн. 85 коп., заборгованість за пенею 5 994 грн. 00 коп., комісія за надання позики 300 грн. 00 коп.; -заборгованість за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024 у розмірі 24 060 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 7 200 грн. 00 коп., заборгованість за пенею, штрафами 10 860 грн. 00 коп. Після відступлення права вимоги, дійсним кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» жодних нарахувань процентів за користування кредитом, штрафних санкцій не проводилось, що слідує з наданих розрахунків заборгованості, а сума відступленого боргу за кожним із вищевказаних договорів залишилась незмінною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, як і презумпція правомірності їх не спростована. Зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості по кредитам ні перед попередніми кредиторами, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернув кредитні кошти протягом строків, обумовлених сторонами при укладенні договорів, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту), процентам за користування кредитом за кожним із вищевказаних договорів, а також за комісіями, які підлягають задоволенню в цій частині. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості по штрафам та пені, то суд вважає за необхідне зауважити, що положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України регламентують, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що штрафи та пеня нараховані відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, введеного 24.02.2022, що діє наразі, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по штрафам та пені задоволенню не підлягають. Встановивши, що позивач не надавав відповідачеві кредитні кошти безпосередньо, а набув права кредитора на підставі цивільно-правового договору та уже за простроченими зобов`язаннями, не виконаними відповідачем, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» як дійсним кредитором, які підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредитної заборгованості у загальному розмірі 26 732 грн. 85 коп., що включає: -заборгованість за кредитним договором №69594329 від 05.04.2024 у розмірі 10 083 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 4 083 грн. 00 коп.; -заборгованість за договором позики №73873146 від 10.11.2024 у розмірі 3 449 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 149 грн. 85 коп., комісія за надання позики 300 грн. 00 коп.; -заборгованість за кредитним договором №8209702 від 22.08.2024 у розмірі 13 200 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 7 200 грн. 00 коп. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на ухвалення рішення на користь позивача із частковим задоволенням вимог, понесені ТОВ «ФК «ЄАПБ» та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 847 грн. 08 коп. за подання позовної заяви слід покласти на відповідача пропорційно частині задоволених вимог (61%).

Outcome: partial