Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 вересня 1990 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції було зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 1561 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося троє синів, двоє з них уже повнолітні, а неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові, перестало вести спільне господарство та підтримувати шлюбні стосунки. Фактично сім`я припинила своє існування, подружжя проживає окремо. Підставою погіршення відносин стали різні погляди на життя, несумісність характерів. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Примирення між сторонами неможливе, [PERSON] заперечує щодо примирення. Ухвалою судді від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/25399/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник [PERSON] адвокат Парубій І. М. у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених. Представник [PERSON] адвокат Кметик В. С. у судовому засідання щодо розірвання шлюбу не заперечував, проте заявлені судові витрати вважав надмірними. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 1990 року відділом ЗАГСУ міськвиконкому, [PERSON] та [PERSON] , після одруження прізвище дружини [PERSON] , 22 вересня 1990 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1570. Водночас суд зауважує, що згідно витягу із застосунку «Дія» номер актового запису про реєстрацію шлюбу між сторонами 22 вересня 1990 року, зазначено як 1561, про що 22 вересня 1990 року видано свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У сторін є спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 31 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Отож, судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так як відповідач визнав позов, про що його представник повідомив у першому судовому засіданні, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 605,60 грн.

Outcome: approved