Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] , [PERSON] , в особі представника адвоката Левади Є.Л., звернулися до суду з позовом до Енергодарської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого ВО «Запорізька АЕС» № 1297 від 10.03.1994 року, квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі згодою посвідченою приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. від 13.04.2002 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2238 про визначення часток, частки у зазначеному вище спільному майні визначаються рівними і становлять по 1/3 частки цілої квартири за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до договору дарування частки квартири посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. від 18.06.2002, зареєстроване в реєстрі за № 3199 [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,5 кв.м. Даний договір та свідоцтво були зареєстровані у бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідний запис на зворотньому боці договору. Відповідно до технічного паспорту № 10 в будинку [ADDRESS] , розташована на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,5 кв.м, загальною площею 49,1 кв.м. 27.03.2025, позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) м.Київ з заявою №66057003 про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак, 18.04.2025 отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78484181 мотивоване тим, що у зв`язку з тимчасовою окупацією території Енергодарської територіальної громади та відсутністю доступу до інформації, яка знаходилась у комунального підприємства «Енергодарського бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради виконавчий комітет Енергодарської міської ради позбавлений можливості надати інформацію необхідну для реєстрації права власності. Таким чином, наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, так як відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо реєстрації права власності на нього. Просить визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/3 частку 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м. Визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/3 частки 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м. В судове засідання позивачі, представник позивачів не з`явилися. До суду представник позивачів надав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, відзив не подав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 10.03.1994, виданим ПО «Запорізька АЕС», яке видане згідно з розпорядженням (наказом) від 10.03.1994, № 1297. В свідоцтві про право власності на житло міститься запис про те, що дана квартира зареєстрована в Енергодарському бюро технічної інвентаризації 04.03.2002 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записана в реєстрову книгу № 8 р№158 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 30.04.2002 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали згоду про визначення часток кожного з них у квартирі. За цією угодою частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] визначаються рівними і становлять по 1/3 частки цілої квартири. Угода посвідчена приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 2238. Згідно договору дарування частки квартири від 18.06.2002, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] подарувала [PERSON] , належну їй на праві приватної власності, 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3199. В договорі дарування міститься відмітка про реєстраційний напис на право приватної власності, згідно якого 1/3 частина квартири [ADDRESS] зареєстрована в Енергодарському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] та записана в реєстрову книгу №8, за реєстраційним номером 158, 16 липня 2002 року. 10.07.2002 Енергодарським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , в якому власниками квартири вказано [PERSON] розмір частки власності 2/3 та [PERSON] розмір частки власності 1/3. Відповідно до розпорядження міського голови Енергодарської міської ради «Про перейменування вулиць Комсомольської та Радянської вулиці в місті Енергодар» від 18.02.2016 року № 56-р, вулиця Комсомольська булаперейменована на вул. Молодіжну. 27.03.2025 позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. 18.04.2025 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78484181, у якому зазначено, що відповідно до пункту 3 ч.3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ чи організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Державним реєстратором направлено запит до відповідного органу. У відповіді на запит, Енергодарська міська рада Запорізької області повідомила, що у зв`язку з тимчасовою окупацією території Енергодарської територіальної громади та відсутністю доступу до інформації, яка знаходиться у комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради, виконавчий комітет Енергодарської міської ради позбавлений можливості надати запитувану інформацію. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] відбулася в Енергодарському бюро технічної інвентаризації, відповідно до чинного на час реєстрації законодавства, та відповідно відсутня інформація в Державному реєстрі речових на нерухоме майно, який станом на день реєстрації не існував. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 зазначила, що правила ст.392 ЦК України застосовуються не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачі отримали право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на законних підставах і право власності на квартиру було зареєстроване у встановленому законом порядку, який діяв на час укладення правочину. При цьому суд враховує об`єктивну неможливість отримання позивачами необхідних для реєстрації права власності документів у КП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради, оскільки на теперішній час даний населений пункт є тимчасово окупованою територією, так як відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачі не можуть зареєструвати своє право власності, чим позбавлені можливості розпоряджатися своїм майном, що безпосередньо порушує їх право власності, тому заявлені ними позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому судом питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Outcome: approved