Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву, що підписана її представником адвокатом Бельським І.В., повноваження якого підтверджуються ордером на надання правової допомоги серії ВЛ № 000083871 від 27 червня 2023 року, до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить виділити їй ( [PERSON] ) в натурі у власність із спільного будинку двох співвласників за адресою [ADDRESS] , в натурі приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, в окреме будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог представник позивачки зазначає, що батько [PERSON] - [PERSON] весною 1976 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання подружжя побудувало житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . У 1983 році судом їх шлюб було розірвано. У добровільному порядку вони самостійно розділили будинок. За відповідачкою [PERSON] колишнє подружжя визнало право власності на приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 у будинку, а за батьком [PERSON] приміщення 2-3, 2-4, 2-5. Оскільки частина будинку батька [PERSON] була незначної площі, тому останній вирішив добудувати додаткові приміщення, зокрема: 2-1, 2-2, 2-6. Несучі стіни будинку при цьому не порушувалися, у зв`язку з чим не було потреби в отриманні дозволу на реконструкцію будинку. Щодо відповідачів, то вони не заперечували проти того, щоб [PERSON] здійснив добудову зазначених приміщень. У свою частину будинку зі сторони добудови [PERSON] прорізав окремий вхід, встановив металеві двері і оформив будинкову книгу. Отже, фактично останній став власником зазначених приміщень спірного будинку. Тоді ж батько [PERSON] вручив їй від своєї частини будинку запасні ключі. Таким чином, вона мала постійний доступ до приміщень будинку батька. Відповідачка з її сином [PERSON] стали проживати у своїй половині будинку, тобто у приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5. 08 жовтня 1994 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , матір`ю [PERSON] , і перейшов проживати у будинок батьків нової дружини, що розташований у с. Волиця Камінь-Каширського району. Однак з літа 2007 року подружжя стало проживати окремо, без оформлення розірвання шлюбу. [PERSON] перейшов жити у свою частину будинку по [ADDRESS] , мотивуючи можливістю влаштування на роботу у райцентрі. Мати [PERSON] залишилася проживати у с. Волиця. У м. Камені-Каширському батько оформився працювати на одну з пилорам міста і став проживати у своїй половині будинку за вказаною адресою, де й проживав до дня своєї смерті. [INFO] [PERSON] раптово помер. 25 січня 2013 року його було знято з реєстрації з місця постійного проживання, що стверджується відміткою у будинковій книзі. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 грудня 2013 року у справі № 157/1650/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] (спадкоємців після смерті батька за законом) за нею визнано право власності на 48/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , без виділу часток в натурі, тобто на приміщення 2-3, 2-4, 2-5. На замовлення [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на цілий будинок. За висновком оцінювача вартість цілого спірного житлового будинку становить 474 685 грн. З приводу успадкування частини будинку, то 13 листопада 2013 року за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа, що стверджується витягом № 35731685 про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса Велимчаниця Т.В. не змогла через відсутність у її батька правовстановлючих документів на частину будинку. Повідомлення про відмову у видачі такого свідоцтва приватний нотаріус їй не видав. Лічильник обліку електроенергії знаходиться на території приміщень відповідачів у справі. Перебуваючи з [PERSON] у неприязних стосунках, відповідачка самовільно позбавила електропостачання частину будинку її батька, від`єднавши проводи від електролічильника, який знаходиться на половині її будинку. Крім цього, невідомі особи пошкодили металеві вхідні двері до вже, по суті, її частини будинку і зараз туди вільний доступ. У [PERSON] на утриманні троє неповнолітніх дітей. Володіючи по суті власним житлом, вона змушена проживати у двокімнатному будинку матері у с. Полиці, де, крім неї і матері, проживає ще її дорослий брат. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Ісміханова Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила виділити [PERSON] в натурі у власність у житловому будинку, що перебуває у спільній частковій власності такі приміщення: № 2-1 коридор, № 2-2 кладову, № 2-3 кімнату, № 2-4 кімнату, № 2-5 коридор, № 2-6 кухню, а всього загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 26 кв.м, і, крім цього, пояснила, що на цей час адреса розташування будинку змінена з [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду письмові заяви, у яких зазначили, що вони позовні вимоги визнають та просять справу розглянути у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Суд встановив, що позивачка [PERSON] є співвласницею житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 грудня 2013 року, за [PERSON] у порядку спадкування визнано право власності на 48/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за вказаною вище адресою. Відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 17 грудня 2021 року [ADDRESS] перейменовано на провулок Відродження. У вищезазначеному рішенні суду відсутні відомості про технічні характеристики спірного житлового будинку, кількість приміщень у житловому будинку, їх призначення та площа. З копії матеріалів технічної справи № 90 вбачається, що зазначений житловий будинок складається з таких приміщень: 1-1 коридор, площею 4,3 кв.м., 1-2 кімната, площею 21,3 кв.м., 1-3 кімната, площею 12,6 кв.м., 1-4 кімната, площею 7,2 кв.м, I- коридор, площею 7,3 кв.м., II кладова, площею 4,3 кв.м., III кухня, площею 10,4 кв.м. З цих же матеріалів технічної інвентаризації вбачається, що за технічними умовами першому співвласнику можуть бути виділені приміщення: I- коридор, II кладова, 1-1 коридор, 1-3 кімната, 1-4 кімната, що становить 52/100 частки, другому співвласнику: III кухня, 1-2 кімната, що становить 52/100 частки. Крім того, з копії технічного паспорта, виготовленого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 13 серпня 2014 року вбачається, що до житлового будинку «А-1» були здійсненні прибудови «а» та «а1», переобладнання, та розрахунок площ приміщень такий: приміщення 1-1 - кухня, площею 7,3 кв.м., приміщення 1-2 - коридор, площею 4,3 кв.м., приміщення 1-3 кімната, площею 12,5 кв.м., приміщення 1-4 кімната, площею 7,2 кв.м., приміщення 1-5 кладовка, площею 4,3 кв.м., разом по квартирі [ADDRESS] загальна площа 35,6 кв.м., житлова 19, 7 кв.м.; а також приміщення 2-1 коридор, площею 6,3 кв.м., приміщення 2-2 кладовка, площею 5,5 кв.м., приміщення 2-3 кімната, площею 14, 8 кв.м, приміщення 2-4 кімната, площею 11,2 кв.м., приміщення 2-5 коридор, площею 9,8 кв.м, приміщення 2-6 кухня, площею 9,6 кв.м., разом по квартирі [ADDRESS] 57 кв.м., житловою 26 кв.м. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається (правовий висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20, провадження № 14-36цс25). Відповідно до правового висновку, зазначеного у постанові КЦС ВС від 21.02.2024 у справі № 713/1429/21 (провадження 61-10392св23) визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників, а також технічна можливість виділу частки. У п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91 року (з подальшими змінами та доповненнями) зазначається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виготовленого 29 грудня 2025 року суб`єктом технічної інвентаризації [PERSON] , за технічними показниками приміщення 2-1 - коридор, 2-2 кладова, 2-3 кімната, 2-4 кімната, 2-5 коридор, 2-6 кухня, а всього загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 26 кв.м, є відокремленою частиною об`єкта, що включає і 48/100 частки, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. З огляду на вищезазначене та беручи до уваги, що відповідачі не заперечили проти задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що такі вимоги позивачки є обґрунтованими та їй належить виділити в натурі у власність частину зазначеного будинковолодіння, яке складається з вищезазначених приміщень та є відокремленим, і має окремий вхід.

Outcome: approved