Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду шляхом пред`явлення позовної заяви до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якій просить: -розірвати договір купівлі-продажу та монтажу обладнання від 20 листопада 2019 року №20/11/2019 між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] ; -стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 314984 (триста чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 57 коп., що включає передплату за договором купівлі-продажу та монтажу обладнення від 20.11.2019 №20/11, індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми; -стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в рахунок неустойки в сумі 280060 (двісті вісімдесят тисяч шістдесят) гривень 00 коп; -зобов`язати Фізичну особу підприємця [PERSON] передати позивачу шасі ЗИЛ-130, реєстраційний номер [NUMBER] , у технічно справному стані та повній комплектації. В обґрунтування позову зазначає, що 20 листопада 2019 року було укладено договір купівлі-продажу та монтажу N?20/11/2019 між ФО-П [PERSON] у якості Продавця, та позивачем, як фізичною особою, у якості Покупця. За умовами даного договору Продавець (відповідач) зобов?язався передати позивачу майно («Товар») та здійснити його монтаж і документальне оформлення. Позивач в свою чергу зобов?язався прийняти та оплатити Товар згідно умов договору. Відповідно до по договору, загальна вартість товару становить 190 000 гривень. Покупець здійснює попередню оплату Товару у розмірі 190 000 гривень. Відповідно до п.7 Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства та умов даного Договору. За порушення строків постачання та монтажу Товару Продавець сплачує штрафну санкцію у розмірі 0,1 % від суми передплати, за кожен день прострочення. На виконання умов договору позивачем 20.11.2019р. було сплачено відповідачу обумовлену договором передплату у сумі 190 000 гривень, та передано належне мені на праві власності шасі ЗИЛ-130 державний номер [NUMBER] ,технічно справне та у повній комплектності, оціночною вартістю 75 000 гривень. Свої зобов?язання за даним договором позивач виконав у повному обсязі. Натомість відповідач своїх зобов?язань не виконав, до цього часу обумовленого договором товару та технічної документації позивачу не передав, та обумовлених договором монтажних робіт не виконав. При цьому отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 190 000 гривень, та майно шасі ЗИЛ-130 не повернув, чим істотно порушив умови договору. У зв`язку з викладеним, позивачем обраховано розмір неустойки, інфляційні втрати, та 3% річних. В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначив, що звертаючись з вимогою про стягнення неустойки в розмірі 280060,00 грн. позивач проігнорував вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України відповідно до якої нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано. Просить застосувати правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 04.12.2012 у справі N?17/034-11 та від 11.12.2012 у справі N?10/065-11, від 15.04.2015 у справі N?910/6379/14. Вважає, що стягненню підлягає неустойка в розмірі 34770,00 грн. 00 коп. (190000*0,1%*183)/100= 34770 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти обставин, викладених у позові, не заперечував, але зазначив, що не має можливості сплатити всю суму боргу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.03.2021 відмовлено в застосуванні заходів забезпечення позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.03.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.04.2021 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.01.2022 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.01.2024 справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.04.2024 відстрочено позивачу сплату судового збору у даній справі за збільшення позовних вимог до ухвалення судового рішення, заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.06.2024 закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до судового розгляду. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2025 р. позовну заяву [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та монтажу, стягнення збитків неустойки та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.07.2025 апеляційну скаргу адвоката Свіщова Р.В. повернуто. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.07.2025 в задоволенні клопотання представника [PERSON] - адвоката Свіщова Романа Володимировича про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.07.2025 заяву представника [PERSON] - адвоката Свіщова Романа Володимировича про перегляд заочного рішення призначено до розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2025 поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву задоволено, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12.03.2025 скасовано. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, встановив наступне. 20 листопада 2019 року укладено договір купівлі-продажу та монтажу N?20/11/2019 між ФОП [PERSON] у якості Продавця, та [PERSON] , як фізичною особою, у якості Покупця. За умовами даного договору Продавець (відповідач) зобов?язався передати позивачу майно («Товар») та здійснити його монтаж і документальне оформлення. Позивач в свою чергу зобов?язався прийняти та оплатити Товар згідно умов договору. Відповідно до п.2 Договору товаром за даним договором є обладнання автогідропідйомнику АП-17, вантажопідйомністю 250кг, максимальна висота підйому 17м. Стан Товару - із напрацюванням, технічно справний, відповідає вимогам НПАОП 0.00-1.36-03, що підтверджується наданою документацією, зазначеною у п.п. 2.4.2,2.4.3, 2.4.2.4 цього Договору. Документація, необхідна для подальшої експлуатації Товару, що надається разом з Товаром : висновок науково-технічної експертизи ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ», за яким погоджується можливість переобладнання шасі Покупця у автогідроприйомник; акт технічної експертизи ДП «Випробувально-технічний центр ДТ3» про відповідність Конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху; експертний висновок про можливість експлуатації підйомника; дублікат паспорту підйомника із записами про проведені ЕО та ПТО. Відповідно до п.4 Договору передача Товару від Продавця Покупцю здійснюється впродовж 120 календарних днів з моменту внесення Покупцем передплати до умов Договору на підставі видаткової накладної за юридичною адресою Продавця. Після передачі Товару Продавець здійснює його монтаж на шасі ЗІЛ-130, що належить Покупцю. Строк монтажу складає 10 днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної. Обов`язки Продавця вважаються виконаними з моменту : - отримання Покупцем Товару; - здійснення монтажу відповідно до умов Договору; -отримання Покупцем документів, що підтверджують стан та якість товару, а також висновку технічної експертизи та Акту технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожного руху. Після здійснення монтажу товару та передачі супроводжувальних документів, сторони складають та підписують Акт приймання-передачі виконаних робіт, що підтверджує факт виконання Продавцем зобов?язань за цим Договором. Відповідно до по договору, загальна вартість товару становить 190 000 гривень. Покупець здійснює попередню оплату Товару у розмірі 190 000 гривень. Видача покупцю змонтованого на шасі підйомника виконується після підписання сторонами акту- приймання передачі виконаних робіг та виконання покупцем п.5.2 Договору (внесення передплати). Відповідно до п.7 Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства та умов даного Договору. За порушення строків постачання та монтажу Товару Продавець сплачує штрафну санкцію у розмірі 0,1 % від суми передплати, за кожен день прострочення. Відповідно до п.11 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами власних зобов?язань за цим Договором. На виконання умов договору позивачем 20.11.2019р. сплачено відповідачу обумовлену договором передплату у сумі 190 000 гривень, та передано належне мені на праві власності шасі ЗИЛ-130 державний номер [NUMBER] ,технічно справне та у повній комплектності, оціночною вартістю 75 000 гривень, що підтверджуються копією договору купівлі-продажу та монтажу обладнання, актом приймання передачі майна N?001 від 20.11.2019р. між позивачем та ФО-П [PERSON] , який складено на виконання п.п. 4.2 п.4 даного договору, квитанцією до прибуткового касового ордера N?001 від 20.11.2019р., виданою ФОП [PERSON] про отримання від мене грошей в сумі 190 000 гривень, та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Виходячи зі змісту ст.655 ЦК України однією з істотних умов договору купівлі-продажу є ціна товару. Відповідно до ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 962 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Несплата обумовленої договором вартості придбаного об`єкту нерухомого майна є істотним порушенням договору в розумінні ст.651 ЦК України. В судовому засіданні встановлено та доведено позивачем, що свої зобов?язання за договором купівлі-продажу та монтажу обладнання №20/11/2019 від 20.11.2019 позивач виконав у повному обсязі. Натомість відповідач своїх зобов?язань не виконав, обумовленого договором товару та технічної документації позивачу не передав, обумовлених договором монтажних робіт не виконав. При цьому отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 190 000 гривень та майно (шасі ЗИЛ-130) не повернув. У зв`язку з істотними порушеннями з боку відповідача наявні підстави для розірвання договору купівлі-продажу та монтажу обладнання від 20 листопада 2019 року №20/11/2019, що укладений між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] , а транспортний засіб ЗИЛ-130, реєстраційний номер [NUMBER] , у технічно справному стані та повній комплектації підлягає поверненню позивачу. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Позивач зазначає, що враховуючи суму передплати, яка внесена у повному обсязі 20.11.2019р., відповідно кінцевий термін передачі товару, згідно умов договору (120 днів) минув 20 березня 2020 року, станом на 01.04.2024р. кількість днів прострочення становить 1474 днів. 0,1 % від суми передплати, а тому розмір неустойки становить 280060,00 грн. Водночас суд вважає слушними заперечення сторони відповідача в частині обрахування розміру неустойки та зазначає наступне. Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04.12.2012 у справі N?17/034-11 та від 11.12.2012 у справі N?10/065-11. При цьому Верховний Суд звертає увагу, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов?язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі N?910/6379/14. Таким чином, приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов?язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов?язання мало бути виконане, і початок такого перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі N?910/4164/17, від 22.11.2018 у справі N?903/962/17, від 07.06.2019 у справі N?910/23911/16 та від 13.09.2019 у справі N?902/669/18. Верховний Суд зауважує, що приписами частини шостої статті 232 ГПК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов?язання мало бути виконане. Враховуючи наведене, стягненню підлягає неустойка в розмірі 34770,00 грн. (190000*0,1%*183)/100= 34770 грн. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, проведеним позивачем, крім того, альтернативного розрахунку стороною відповідача надано не було, тому станом на 01.04.2024 розмір інфляційного збільшення боргу 101982,11 грн (20.03.2020-01.04.2024), а 3% річних 23002,46 грн.( 20.03.2020-01.04.2024). Згідно вимог ст.141 ЦПК України , оскільки позивачу частково відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1330.17 грн., а також суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2279,88 грн. 00 коп.

Outcome: partial