Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 78256982 в сумі 8 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 78256982 у формі електронного документу шляхом підписання його за допомогою електронного підпису, згідно з умовами якого, відповідачу було перераховано на номер банківської картки, вказаної [PERSON] грошові кошти в розмірі 8 000 грн. 00 коп. на строк - 30 днів, а позичальник зобов`язувався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, проте відповідач свої зобов`язання не виконав. Договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Свої зобов`язання первісний кредитор виконав, шляхом перерахування коштів на номер банківської карти відповідача № [NUMBER] . У зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за договором, враховуючи внесені позичальником платежі, існує заборгованість у розмірі 8 000,00 грн. яка складається з: 8 000,00 грн. - заборгованості за основною сумою кредиту. Крім того, позивач зазначає, що набув права вимоги за договором № 78256982 від 21.03.2023 шляхом укладення договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 від 31.03.2023. З огляду на викладене, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», звернулося до суду з цим позовом та просило: - стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором позики 78256982 від 21.03.2023 в сумі 8 000 грн. 00 коп. - стягнути з [PERSON] на користь позивача суму судових витрат, що складаються із: суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просить позовні вимоги задовольнити та про розгляд справи у відсутність представника та щодо заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив не направляв, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про визнання позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача та відповідач заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 268 ЦПК України - У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 21.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір № 78256982 згідно з умовами якого, відповідач отримав грошові кошти в сумі 8 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з моменту укладення, зі сплатою процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована процентна ставка, відповідно до п.2.3 Договору (а.с.19). Відповідно до п. 2.2 цього Договору строк позики - 30 днів. Зі змісту Договору (п. 4) вбачається, що за користування кредитом нараховуються проценти за кожен день користування кредитними коштами на залишок позики. Відповідно до п. 16 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору. Додатком №1 до Договору №78256982 від 21.03.2023, підтверджується погодження з відповідачем загальної вартості кредиту, який підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.21). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів [PERSON] та випискою про зарахування від 21.03.2023 на карту [NUMBER] кредитних коштів в сумі 8 000 грн. 00 коп. (а.с.10,23, 60-63). Таким чином доведено факт отримання кредитних коштів [PERSON] зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав у повному обсязі, крім того відповідач своєю заявою визнає позовні вимоги щодо заборгованості. Також, судом встановлено, що 26.06.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ укладено Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р. за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі, за договором позики №78256982 від 21.03.2023 (а.с.23-36). Отже, суд встановив, що позивачем належним чином доведено факт передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за договором №78256982 від 21.03.2023 перейшло до позивача, про що свідчить факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 8 000 грн. 00 коп. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, у порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка становить 8 000 грн. 00 коп. грн., що складається з: 8 000 грн. 00 коп. - суми боргу за тілом кредиту. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет (www.mycredit.ua) та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором на загальну суму 8 000,00 грн. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 579938739.1 від 27.08.2025 року. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О., акт прийому-передачі справ на надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, акт приймання передачі наданої правничої допомоги, витяг з акту, платіжна інструкція та копія ордеру (а.с.37-42). Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с.5), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги повне визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved