Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2020580043 від 17.09.2018 у розмірі 25 896,52 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 17.09.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №2020580043 Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання кртки держтелю, а також виконання розархункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Розділ 2 договору передбачає , що за користування кредитом АТ «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5% в місяць. На виклання умов вищевказазаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сумм кредиту виконав повністю. Згідно з випискою по картковому рахунку відповідачем викориостано кредит в загальному ромзірі 13600,00 грн. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого, АТ «ОТП Банк» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги і стало кредитором за кредитними договорами, в тому числі за даним договором факторингу було відступлено право вимоги за заборговнаістю [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» за кредитний договоір № 2020580043 від 17.09.2018. Відповідно заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2020580043 становить 25896,52 грн, яка складається з: заборгованості по тілку кредиту 13600,00 грн, 12296,52 грн заборгованість по відсотках. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. До суду надійшов відзив відповідача в якому зазначено, що позивач жодним чином не доводить наявність правових підстав для стягнення заявлених сум, оскільки зобов`язання за кредитним договором, право вимоги за яким позивачем було виконано. Позивач отримавши на підставі договору факторингу від 20.09.2024 № 01.02-24/24 право вимоги обмежений виключно тими вимогами, які мав би право пред`явити первісний кредитор на момент укладення договору про відступлення права вимоги. У відповідності до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-24/24 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2020580043-Card від 17.09.2018. Якщо предметом стягення заборгованості за кредитним договором № 2020580043 від 17 вересня 2018, то матеріали справи не містять доказів, що станом на 17 вересня 2020 (строк кредитного договору) у відповідача існувала заборгованість перед банком за цим договором. Разом з тим, звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2020580043 від 17 вересня 2018 здійснено поза межами позовної давності. Водночас, посилання позивача на переривання строків позовної давності, внесенням на рахунок 21 червня 2022 грошових коштів у розмірі 1.71 є безпідставним, оскільки вказане поповнення здійснено не відповідачем, а списано банком самостійно. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 25896,52 грн, яка стягується неправомірно, самі суми не підтверджуються виписками з рахунку та розрахунком заборгованості, що додані до матеріалів справи. Просить у задоволенні позовних вимоги відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.09.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2020580043, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 6299 грн. на придбання товару у продавця ТОВ «Комфі Трейд». Пунктом 1.2 договору визначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмір 0,01 % річних. Строк на який надається кредит визначений графіком платежів. Також, в розділі 2 заяви-анкети про надання банківських посмлуг АТ «ОТП Банк» № 2020580043_Card зазначено, що відповідач бажає оформити кредитну лінію MC GOLD. За користування кредитом банк нараховує проценти, які розрховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процнтної ставки стиановить 5 % в місяць. Договір містить особистий підпис [PERSON] . В додатку №1 до договору про надання споживчого ркедиту № 20200580043 від 17.09.2018 зазначено строк кредитування до 17.09.2020, який також містить підпис [PERSON] . Крім того, в орієнтованому графіку платежів та розрахунку зазгальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, анкеті-заяві на отримання кредиту містяться умови надання кредиту, зокрема щодо кредитної лінії на суму 3500 грн із можливістю збільшення відповідно до кредитного договору на 36 місяців з правом пролонгації, процентна ставка 0,01 % та підписані відповідачем особистим підписом. Також, вбачається, що [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 06/21, про що свідчить її підпис про отримання пін-коду та картки в розписці від АТ «ОТП Банк». Відповідно до розрахунку заборгованості АТ «ОТП Банк» слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором нараховані відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 22 875,70 грн, використано коштів 108806,78 грн, заборгованість станом на 09.09.2024 становить 25 896,52 грн. У виписці з рахунку № [NUMBER] _Сard АТ «ОТП Банк`вбачається розрахунковий період з 17.09.2018 до 13.05.2022 та те, що відповідач користувалась коштами. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02.-24/24, відповідно до умов якого, клієнт відступає фактору право вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клєнту і стає кредитором за кредитними договорами в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2, то в ньому зазначено боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 831067976 від 10.01.2022 в розмірі 5896,52 грн. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 02.05.2024, право вимоги перейшло щодо [PERSON] , за кредитним договором № 2020580043_Card від 17.09.2018 в розмірі 25 896,52 грн. Згідно частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першоїстатті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №2020580043 від 17.09.2018. Зазначений договір недійсним не визнано. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів не отримання нею кредитних коштів, натомість відповідачем надано кредитний договір, який підписаний відповідачем, надано розрахунок заборгованості та виписку з банку, яка свідчить про користування коштами [PERSON] . Однак, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за договором № 2020580043, оскільки з загальної заборговнаості 25896,52 грн., вбачається що 12 296,52 грн заборгованість по відсотках і комісіях, тобто відсутній сам розрахунок з якого б можливо було встановити нарахування саме відсотків і відповідно комісії в межах дії кредитного договору, а наданий позивачем розрахунок не містить зрозумілого та правильного нарахування відсотків, які нарраховані позам межами строку кредитного договору, а тому не є належним та достатнім доказом у справі. Щодо строків позовної давності суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, комісії, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ «Банк Михайлівський» мав право від дня завершення строку кредиту та протягом наступних трьох років, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів, на переконання позивача призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦКУ). Відповідно до позиції Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07.09.2022: «У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто на період з 02.04.2020 по 30.06.2023. Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, а саме до 04.09.2025, Таким чином вбчається, що строк позовної давності в кредитному договорі розпочався 17.09.2020 та мав тривати до 16.09.2023, однак з 17.03.2022 до 03.09.2025 строки позовної давності призупинились у зв`язку з воєнним станом, з позовом до суду позивач звернувся 29.05.2025, тобто строк позовної давності не пропущено. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2020580043 від 17.09.2018 в сумі 13600 грн, заборгованості за тілом кредиту, в частині стягнення відсотків відмовити. Також відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1272,16 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і

Outcome: partial