Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

02.09.2025 [PERSON] звернулася з позовом і інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] до Чугуївського міського суду Харківської області до відповідача [PERSON] . Просить надати її сину [PERSON] дозвіл на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що сторони-батьки сина мають різні зареєстровані місця проживання, а тому Відділ реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради 07.08.2025 відмовив [PERSON] у реєстрації місця проживання за вказаною адресою проживання матері. Стаття 160 Сімейного кодексу України надає дитині, яка досягла 14 років, право самостійно визначити своє місце проживання, але пункт 32 "Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, вимагає згоду обох батьків. Надання батьком дитини згоди на реєстрацію місця проживання є неможливою, оскільки він зник безвісти. Відсутність зареєстрованого місця проживання обмежує та унеможливлює для сина сторін реалізувати свої окремі права та свободи як людини і як громадянина України. 05.12.2025 справа отримана Семенівським районним судом Полтавської області для розгляду за підсудністю на підстав ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 04.11.2025. 08.12.2025 Семенівським районним судом Полтавської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і третіх осіб; судове засідання призначене 08.01.2026 о 10:30 год. 08.01.2026 позивач [PERSON] і неповнолітній [PERSON] позовні вимоги підтримують. Наголошують на неузгодженості підзаконного акту до закону. Просять ухвалити заочне рішення задля реалізації сином сторін права на реєстрацію місця проживання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про яке повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (де не проживає) та у спосіб розміщення оголошення про виклик на офіційному вебпорталі судової влади України. За обставин справи відповідач є зниклим безвісти внаслідок бойових дій. Треті особи представників у судове засідання не направляли, пояснення щодо позову до суду не надсилали. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128, частини першої статті 223, статей 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), 08.01.2026 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності відповідача і представників третіх осіб. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши матеріали справи та надані до суду дані і докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Неповнолітній [PERSON] , який народився [INFO] , є сином позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] (а.с. 8, 21). Позивачка [PERSON] із 09.06.2025 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Неповнолітній [PERSON] проживає із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2, 22). Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). [INFO] сповіщенням від 30.01.2025 повідомив позивачці [PERSON] , що її чоловік-відповідач [PERSON] зник без вісти 29.01.2025 під час виконання бойового завдання (а.с. 9). Відповідач [PERSON] із 14.03.2025 включений до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин внаслідок бойових дій (а.с. 10, 11). Відповідно до частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Наразі син сторін [PERSON] визначив своє місце проживання зі своєю матір`ю-позивачкою [PERSON] у [ADDRESS] . Чугуївська міська рада листом від 07.08.2025 № П-1011/02-05-18/312 повідомила [PERSON] , що Відділ реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради не може зареєструвати місце проживання [PERSON] у [ADDRESS] , оскільки через різні зареєстровані місця проживання його батьків вимагається згода його батька [PERSON] , яка не може бути надана через його відсутність (а.с. 22). Відповідно до пункту 32 "Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. На це положення посилається Відділ реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради; рекомендує неповнолітньому [PERSON] звернутися до суду (а.с. 22). Суд погоджується з доводами позову у тій частині, що підзаконний акт (Постанова Кабінету Міністрів України) містить норму, яка обмежує реалізацію права визначеного актом вищої сили (Сімейним кодексом України). За змістом Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумове, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї. Дитина повинна за всіх обставин бути серед тих, хто першими одержують захист і допомогу. Дитина має бути захищена від практики, яка може заохочувати расову, релігійну або будь-яку іншу форму дискримінації. Відповідно до частин п`ятої, сьомої-десятої статті 7 Сімейного кодексу України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до частини першої статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Верховний Суд послідовно засуджує надмірний формалізм у цивільному процесі, наголошуючи, що він є неправомірним обмеженням права на доступ до правосуддя; суди не повинні створювати штучних перешкод, а повинні керуватися принципами законності, справедливості та ефективного захисту прав, застосовуючи закон з урахуванням мети судочинства, а не лише суворого буквочитання. Частина перша статті 2 ЦПК визначає завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частини перша, друга статті 5 ЦПК встановлюють, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відтак суд робить висновок про наявність достатніх правових підстав для повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved