Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

21 серпня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ „Приватбанк), в особі представника за довіреністю Ляр Дмитра Юрійовича, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2021 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 19 липня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, та підписала Анкету Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача, де є відповідні заповнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмову вигляді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн.. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії -10/23, тип Універсальна,. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % річних. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. Станом на 07.08.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 40847,76 грн., з них: - заборгованість за тілом кредитом 30828,09 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками 10019,67 грн. На підставі викладено позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 40847,76 грн. та судовий збір. Ухвалою від 26 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача АТ КБ Приватбанк в судове засідання не з`явився, але до позовної заяви долучено заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на її адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочнерішення). 09.01.2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2021 року відповідач [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 26-40). 19 липня 2021 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг на підставі якої було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн.. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії -10/23, тип Універсальна,. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % річних. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не в повному обсязі сплачував позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком . Станом на 07.08.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 40847,76 грн., з них: - заборгованість за тілом кредитом 30828,09 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками 10019,67 грн. (а.с. 19-22). З виписки за договором № б/н за період 01.08.2020-07.08.2025 року вбачається, що Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (а.с. 23-35). Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач довів суду, що відповідач неналежним чином виконувала обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, а відповідач не надала доказів, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладено,

Outcome: approved