Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Через систему «Електронний суд» 24 вересня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 73508 грн. 30 коп. та судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим що 3 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 2896507, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, строком на 360 днів. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на виконання умов кредитного договору 3 лютого 2022 року перерахувало на картковий рахунок відповідачки 15000 грн. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору щодо повернення грошових коштів не виконала. Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 10 серпня 2023 року укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема і до відповідачки. Внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за договором, виникла заборгованість в сумі 73508 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 15000 грн., заборгованості за відсотками 58508 грн. 30 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати (а.с.1-10). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1824223 від 26 вересня 2025 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» за клопотанням представника позивача інформацію по рахунку відповідачки (а.с.31). Витребувана інформація надійшла до суду 28 жовтня 2025 року. Позивач (представник позивача) у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у відсутності його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку п. 3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, про поважні причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалою суду від 30 грудня 2025 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 4, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 3 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 2896507, далі Договір. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п. 1.4 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною або зниженою процентною ставкою. Відповідно до положень Договору, якщо Клієнт до визначеної у кредитному договорі дати, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, продовженню не підлягають; стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,80% в день (п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.4.1, 1.4.2 Договору). Відповідно до п. 1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 122460 грн., за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої ставки 117087 грн. Пункт 10 Договору містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника [PERSON] , її персональні дані. Відповідачку було ідентифіковано 3 лютого 2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором К339, що підтверджується довідкою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про ідентифікацію. На виконання умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 3 лютого 2022 року перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 4699-0403 від 4 березня 2024 року. Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 10 серпня 2023 року укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитор) відступило позивачу (новому кредитору) право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит від 3 лютого 2022 року № 2896507, що підтверджується укладеним договором, Витягом з Реєстру боржників, Актом приймання-передачі Реєстру боржників, а також платіжним дорученням від № 72296 щодо оплати за відступлення права вимоги. Згідно Витягу з Реєстру боржників станом на 10 серпня 2023 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 73508 грн. 30 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 15000 грн., заборгованості за відсотками 58508 грн. 30 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є юридичною особою, з основним видом діяльності - інші види кредитування. За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 2896507 від 3 лютого 2022 року позивач долучив довідку по заяві на кредит від 3 лютого 2022 року, паспорт споживчого кредиту, графік платежів за договором, договір про споживчий кредит в формі електронного правочину, платіжне доручення про перерахування грошових коштів. Суд вважає надані докази належними та допустимими, такими, що дають суду можливість зробити висновок, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 2896507 від 3 лютого 2022 року в електронній формі, що відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію". Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Договір включає всі істотні умови для відповідного виду договору. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Також суд вважає, що позивачем доведено факт перерахування 3 лютого 2022 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на картковий рахунок [PERSON] обумовленої Договором грошової суми 15000 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало в повному обсязі умови Договору надавши відповідачці обумовлену суму кредиту, проте відповідачка прийняті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит належним чином не виконала, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту і процентів своєчасно не вносила, внаслідок чого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нарахувало відповідачці заборгованість на загальну суму 73508 грн. 30 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 15000 грн., заборгованості за відсотками 58508 грн. 30 коп. Вищевказану суму заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року передало позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідачки за Договором. Відповідачка не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факту виконання зобов`язань за Договором. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне: Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 9 вересня 2025 року (а.с.24). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в сумі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач просить стягнути з позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладеного 01.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет"; акту надання послуг (правової (правничої) допомоги), детального опису наданих послуг, Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське об`єднання "Апологет". Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд доходить висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони. Справа, в якій ухвалюється рішення, є нескладною, обсяг наданих в ній правничих послуг полягає в складенні позовної заяви, написання та подання якої не потребувало значної витрати часу й проведення тривалої аналітичної та/або технічної роботи, використання виключних професійних знань представника. Тому з урахуванням обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, часткового задоволення позову, суд приходить до висновку, щодо зменшення розміру та стягнення з відповідачки на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду, не виходить за розумні межі визначення їх розміру.

Outcome: approved