Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 16.12.2025 року позовні вимоги [PERSON] були залишені без задоволення. Повний тест рішення виготовлений 22.12.2025 року. 22.12.2025 року до суду подано клопотання представником відповідача адвокатом Виноградовим В.О. про розподіл судових витрат. Представник посилався на те, що між ТОВ «ПОБУТТЕХ» та Адвокатським бюро «Меніва Олексія» було укладено договір про надання правової допомоги від 24.12.2021. Відповідно до додаткової угоди від 21.03.2025 № 1 до Договору сторони дійшли згоди, що розмір гонорару за надання правової допомоги у вигляді підготовки та подання відзиву на позовну заяву у справі № 644/2082/25 за позовом [PERSON] до ТОВ «ПОБУТТЕХ» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошових коштів, заперечень на відповідь на відзив (у разі необхідності), заяв та клопотань з процесуальних питань, а також представництво інтересів відповідача у вказаній справі в суді першої інстанції є фіксованим та становить 60000,00 грн. Пунктом 2 вказаної додаткової угоди сторони визначили, що сума гонорару, зазначена в п. 1 цієї додаткової угоди, перераховується відповідачем на умовах передоплати на підставі виставленого Адвокатським буро рахунку протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку. На підставі рахунку від 22.04.2025 № 1 відповідачем було сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Меніва Олексія» 60 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.04.2025 № 177. 17.12.2025 між ТОВ «ПОБУТТЕХ» та Адвокатським бюро «Меніва Олексія» було складено акт про надання правничої допомоги від 17.12.2025 № 1. Зазначав, що розмір витрат на оплату правничої допомоги у даній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. Посилався на правові позиції Верховного Суду щодо визначення розміру гонорару. Просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 60000 грн. До заяви представником надано копію договору про надання правової допомоги від 24.12.2021 між відповідачем та адвокатським бюро без визначення конкретної справи та що має загальний характер, додаткову угоду від 21.03.2025 № 1 щодо представництва саме в рамках цивільної справи №644/2082/25, якою визначено за згодою розмір гонорару в сумі 60000 гривень та порядок розрахунку, рахунок №1 від 22.04.2025 року, платіжна інструкція про перерахування коштів, як гонорар в сумі 60000 гривень від 25.04.2025 року, акт надання правничої допомоги від 17.12.2025 року із викладенням виду наданої правової допомоги. 24.12.2025 року представником позивача адвокатом Лукашовим В.В. подані заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. Представником зазначено, що всупереч імперативних приписів ч.ч. 1 і 2 ст. 134 ЦПК України, разом з Відзивом на позовну заяву, як першою заявою по суті спору, Відповідачем не подавався до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Оскільки сторона відповідача несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а стороною відповідача разом з першою заявою по суті спору до суду першої інстанції не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а тому її вимоги щодо такого відшкодування є необґрунтованими. Посилався на правові позиції Верховного Суду. Також, зазначав, що поданий Відповідачем Акт про надання правничої допомоги № 1 не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме не містить часу, що позбавляє суд можливості оцінити співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката. Також, відповідач не зазначає на наявність у нього оригіналів доданих до заяви доказів, також не направлено відповідної заяви безпосередньо позивачу. Також зазначав на необґрунтованість суми визначеної правової допомоги, оскільки справа розглядалася в спрощеному порядку, не є складною, із сталою судовою практикою, правова позиція Відповідача, інтереси якого представляв адвокат, була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, адвокат був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають, тому підготовка процесуальних документів становила собою дії, які не потребують об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати додаткові джерела права та інші обставини, тому, підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Тобто, зазначена сума гонорару є занадто завищеною. Окрім того, з наданої копії договору від 24.12.2021 року, що є загальним, вбачається, що сторони врегулювали питання перерахування гонорару, п. 4.6., шляхом перераховується Клієнтом на поточний рахунок або вноситься готівкою в касу Бюро протягом 6 (шести) банківських днів з моменту отримання акту відповідно до п.4.3. цього Договору. Але надані докази свідчать про суперечність вказаним домовленостям та проведення перерахування 25.04.2025 р., в той час як Акт про надання правничої допомоги № 1 від 17.12.2025 р. Зазначене вказує, що здійснена 25.04.2025 р. оплата не стосується предмету спору, що розглядається у справі № 644/2082/25. Також, Платіжна інструкція на кредитовий переказ в національній валюті від 25.04.2025 р. Так, у розділі призначення платежу в ній зазначається: «Гонорар за надання правової допомоги згідно рах. № 1 від 22.04.2025 р. за дог. б/н від 24.12.21 р. без ПДВ.». Але, Платіжна інструкція на кредитовий переказ в національній валюті від 25.04.2025 р., та Рахунок № 1 від 22.04.2025 р., не містять відомостей, що оплата здійснюється саме за правову допомогу визначну у Додатковій угоді № 1 від 21.03.2025 р., тобто саме за правову допомогу надану по справі № 644/2082/25 що розглядається. Звертав увагу на відповідні правові позиції Верховного Суду ЄСПЛ, щодо розумності заявленого розміру витрат на правову допомогу та сталості судової практики щодо підходу для визначення розміру гонорару, та вважав що заява не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що сторони (представники сторін) про час та дату розгляду заяви були повідомлені, до суду не прибули, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, суд вважає за можливе провести розгляд поданої заяви за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 16.12.2025 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОБУТТЕХ» про визнання протиправної відмови у задоволенні заяви про звільнення, зобов`язання звільнити, стягнення заборгованості, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, проводився в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції. Участь в судовому засіданні з боку відповідача приймав представник адвокат Виноградов В.О. протягом всього часу розгляду справи. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В тому числі, відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розгляд справи проводився за участю представників сторін, після оголошення перерви під час дослідження письмових документів представником позивача та позивачем подано заяву про завершення розгляду справи за їх відсутності, представник відповідача був присутній під час судових засідань до переходу суду до стадії ухвалення судового рішення. Впродовж судового розгляду представником відповідача заяв про наявність витрат на правову допомогу, орієнтовний розмір витрат, не подавалось. Оскільки розгляд справи відбувався в спрощеному провадженні та судові дебати не проводились, 09.12.2025 року після дослідження письмових доказів судом з`ясовувалось у представника відповідача щодо наявності доповнень, доповнень не надходило. В даному випадку судом було ухвалено рішення 16.12.2025 року, повний текст рішення був виготовлений 22.12.2025 року, та 22.12.2025 року було подано відповідну заяву з додатками. Додатки у вигляді договору про надання правової допомоги від 24.12.2021 між відповідачем та адвокатським бюро, додаткової угоди від 21.03.2025 № 1, якою визначено за згодою розмір гонорару в сумі 60000 гривень, порядок розрахунку, рахунок №1 від 22.04.2025 року, платіжна інструкція про перерахування коштів, як гонорар в сумі 60000 гривень від 25.04.2025 року, акт надання правничої допомоги від 17.12.2025 року із викладенням виду наданої правової допомоги, в ході розгляду справи суду не надавались, а були подані одночасно із заявою про стягнення витрат на правову допомогу. Враховуючи, що сторона відповідача під час розгляду справи доказів про понесені витрати на правову допомогу не подавала, не зробила заяву про наявність витрат на правову допомогу та не повідомляла про намір подати відповідні докази щодо понесених витрат на правову допомогу у строк встановлений процесуальним законом після проголошення рішення, суд вважає, що підстав для задоволення відповідної заяви не вбачається.

Outcome: dismissed