Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

10.09.2025 позивач в особі представника Журавльова С.Г. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019 в розмірі 38016,86 грн., судовий збір - 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 11200 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.11.2019 між АТ «Мегабанк» і відповідачем укладено договір №TDB.2019.0991.2290 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, які у сукупності складають договірну основу, що закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, тому з урахуванням приписів ст.634 ЦК України вважає за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно ст.641,644 ЦК України. Банк на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети, відкрив йому картковий рахунок-1 у гривні, картковий рахунок-2 в доларах США, картковий рахунок-3 в Євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, картковий рахунок-2 та картковий рахунок-3 - за дебетовою схемою. На картковий рахунок-1 банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених кредитним договором. Тим самим банк свої зобов`язання за кредитним договором перед клієнтом виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на картковий рахунок-1 клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Але відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування кредитною лінією не виконав, в зв`язку з чим станом на 03.09.2024 має заборгованість перед банком в розмірі 38016,86 грн., з яких: 9989,31 грн. - за кредитом (в тому числі прострочена); 28027,55 грн. - по сплаті відсотків (в тому числі прострочена), що підтверджується довідкою та виписками по особових рахунках позичальника. 03.09.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до якого АТ «Мегабанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019. 27.12.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК Єврокредит» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019. Зауважив, що всі нарахування здійснено на день відступлення права вимоги АТ «Мегабанк», тобто 03.09.2024, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 11.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 23.09.2025 відповідач в особі представника Лебединської І.С. подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову; зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 2000 грн. Вважає, що позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, оскільки згідно з п.2.2.7 кредитного договору, кінцевий строк, до якого має бути сплачено заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі, 17.11.2020. Отже, 3-річний строк позовної давності становив до 17.11.2023. Строк позовної давності спочатку було продовжено на строк його дії воєнного стану, а з 30.01.2025 - зупинено на строк дії воєнного стану. З урахуванням вимог ЗУ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набирав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування - 04.09.2025, вважає, що 03.09.2025 був останнім днем строку позовної давності, в межах якого позивач міг звернутись до суду. Натомість, представник позивача тільки 09.09.2025, тобто з пропуском строку позовної давності звернувся до суду з позовною заявою, в зв`язку з чим просить застосувати до позовних вимог позовну давність. Вважає витрати на правничу допомогу завищеними, так як не були для позивача фактичними і неминучими, а їхній розмір - необґрунтований, тому підлягають зменшенню. Враховуючи ціну позову, предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, на думку представника, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає складності справи. Предметом спору у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин в даному питанні не змінювались, справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль, тому розумним та пропорційним буде їх розмір в сумі 2000 грн. 26.09.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволенні. Звернув увагу, що сам представник відповідача обраховує строк позовної давності за кредитним договором з 17.11.2020 (кінцевий строк повернення кредиту відповідно до п.2.2.7 кредитного договору) до 17.11.2023. Тобто, порушення зобов`язання щодо повернення кредитних коштів виникло вже в період дії на території України карантину (з 12.03.2020). Враховуючи, що строк позовної давності було продовжено на період дії карантину та воєнного стану, фактично, строк позовної давності навіть не розпочався з березня 2020 року. Якщо порушення зобов`язання виникло вже в період карантину чи воєнного стану, строк позовної давності тільки почне відраховуватись після набрання чинності ЗУ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». Тому позивачем не пропущений строк позовної давності з часу виникнення у нього права вимоги за означеним кредитним договором до цього часу, заява відповідача про застосування позовної давності необґрунтована. Вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони позивача. Представник відповідача, заперечуючи проти заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не довів не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Згідно з приписами чинного законодавства та висновками Верховного Суду, недостатньо просто заявити про не співмірність витрат на правову допомогу, понесених іншою стороною. Не співмірність витрат має бути доведена стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зі сторони позивача надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу. Представник відповідача ж не довів перед судом не співмірність витрат, понесених позивачем на правову допомогу та не надав жодних доказів у зв`язку із чим, на його думку, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вважає, що заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими. Наведені ж у відзиві доводи представника відповідача безпідставними, необґрунтованими належними доказами, такими, що суперечать приписам чинного законодавства. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2019 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір №TDB.2019.0991.2290 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, згідно п.1.1 якого цей договір є договором приєднання до правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank в АТ «Мегабанк». Підписання сторонами цього договору вважається одночасно підписанням правил, у зв`язку з чим правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з правилами, тарифами на послуги банку (додаток №1 до договору) вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір. Банк відкриває клієнту: картковий рахунок-1 у гривні, картковий рахунок-2 в доларах США, картковий рахунок-3 в Євро на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети встановленого зразка, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, картковий рахунок-2 та картковий рахунок-3 - за дебетовою схемою (п.1.2 договору). Картка використовується клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності (п.1.3 договору). Банк має право надавати клієнту на картковий рахунок-1 кредит (встановити доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених договором. Кредит використовується клієнтом на споживчі цілі. Операції на картковий рахунок-1 проводяться з урахуванням встановленого доступного ліміту кредитної лінії (п.1.4 договору). Банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з картковою рахунку-1 платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії (п.2.1 договору). П.2.2 договору встановлені умови кредитування картковою рахунку-1: розмір максимального ліміту кредитної лінії - 200 000 грн.; пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах, до 62 днів; процентна ставка за користування доступним лімітом кредитною лінією по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів (фіксована) - 0,0001% річних; процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах (фіксована) - 56% річних (тариф todobank) та 48% річних (тариф todobank+); процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям зняття готівки в термінальних пристроях - POS-термінал, банкомат (фіксована) - 56% (тариф todobank) та 48% річних (тариф todobank+); кінцевий строк до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі - до 17.11.2020. Згідно п.2.3,2.4 договору, клієнт на власний розсуд вирішує питання щодо користування доступним лімітом кредитної лінії. Сплата процентів, передбачених умовами договору за користування доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково). Нарахування процентів на залишок коштів на карткових рахунках, за користування доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно правил та тарифів (п.2.6 договору). Клієнт зобов`язаний при користуванні доступним лімітом кредитної лінії: щомісячно, не пізніше розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити мінімальний обов`язковий платіж, в т.ч. проценти та інші обов`язкові платежі передбачені договором у розмірі, визначеному тарифами, шляхом забезпечення надходження цих коштів на картковий рахунок-1; погасити заборгованість та доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати цієї заборгованості (п.3.1.2 договору). Банк має право відступити право вимоги за договором відповідно до чинного законодавства України без отримання згоди клієнта (п.3.4.2 договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору сторони не повідомили одна одну про його припинення, договір продовжує свою дію на кожний наступний рік. Закінчення строку договору не звільняє клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.7.1 договору). Підписавши договір клієнт підтверджує, що один примірник цього договору із додатками, картка та ПІН-код до неї, тарифи, паспорт споживчого кредиту, ним отримані під підпис. З реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладення договору у письмовій формі ознайомлений (п.4.1 договору). 18.11.2019 [PERSON] власноручно підписав заяву-анкету на відкриття та видачу платіжної картки, в якій зазначено, що 19.11.2019 йому видана платіжна картка № [NUMBER] . Таким чином, АТ «Мегабанк» виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточні рахунки, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача. За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з довідкою-розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019 станом на 03.09.2024 становить 38016,86 грн., з яких: 9989,31 грн. - за основним боргом; 28027,55 грн. - за нарахованими та несплаченими відсотками. Доказів, які б свідчили про невірний розрахунок та наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, суду не надано. 03.09.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до якого АТ «Мегабанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019. 27.12.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК Єврокредит» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2019.0991.2290 від 18.11.2019. За ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. В ч.1,3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК Єврокредит», ні на рахунки попереднього кредитора. За ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, згідно якого під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями), встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30.06.2023. ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до теперішнього часу. У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №383/1645/23 зазначено, що строк позовної давності в силу положень п.12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12.03.2020 та продовжувався до 30.06.2023. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. 14.05.2025 прийнято ЗУ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено положення про зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Цей Закон набрав чинності з 04.09.2025, відколи поновлено відлік строку позовної давності. Таким чином, позивачем не пропущений строк позовної давності, тому клопотання представника відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. В ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що судові витрати зі сплати судового збору документально підтверджені, за вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України). Ч.2,3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із наданих представником позивача доказів, 01.07.2025 між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги №1/07. Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12120603 від 14.08.2025, АО «Альянс ДЛС» надано ТОВ «ФК Єврокредит» правову допомогу на загальну суму 11200 грн. Слід відзначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved