Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Афанасьєв Сергій Олександрович звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса про встановлення факту проживання із спадкодавцем на день смерті, встановлення факту прийняття спадщини після смерті, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, визнання права на спадкове майно. В обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. За час свого життя, бабуся (матір батька) позивачки - [PERSON] та батько позивачки набули право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації Малиновського району м. Одеси № 9257І від 06.03.1997 року. Згодом на підставі розпорядження № 121, виданого виконкомом Малиновської районної Ради народних депутатів (рішення виконкому № 333 від 03.07.1983 року) на [PERSON] було відкрито обліковий рахунок. [INFO] помирає [PERSON] (батько позивачки). Після його смерті відкривається спадщина. Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Л.О. було заведено спадкову справу №220/2009 за заявою [PERSON] . 29.04.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майна, яке складається з (однієї другої) частини ізольованої квартири під [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 45,1 кв.м., в тому числі житловою площею 26,9 кв.м. Ця частина квартири належала померлому на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської Ради народних депутатів 06.03.1997 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 17-2975, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі №217 пр-148, номер запису 140. [PERSON] померла [INFO] . За час свого життя, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 31.07.2014 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. (реєстровий № 3-1144), відповідно до змісту якого [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося, та з чого б не складалося [PERSON] , [INFO] (брат покійного [PERSON] ) та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному. Після її смерті відкрилася спадщина, про прийняття якої [PERSON] та її рідний дядько [PERSON] (брат покійного [PERSON] ) подали відповідні заяви до Третьої Одеської державної нотаріальної контори. В процесі оформлення прав на спадкове майно, на початку травня 2023 року нотаріус державної нотаріальної контори м. Одеси повідомила [PERSON] , що при видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] (бабусі позивачки) було порушено право неповнолітньої на той час [PERSON] на частку у спадковому майні як неповнолітньої доньки померлого [PERSON] . Тобто, позивачці стало відомо про порушення своїх прав лише в травні 2023 року. На погляд сторони позивачки, є підстави для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , виданого 29.04.2009 року, реєстровий № 1-1157 та визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2023 року позов було залишено без руху. 28.07.2023 року на адресу суду від представника [PERSON] адвокат Афанасьєва С.О. надійшла заява про усунення недоліків, разом із уточненою позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 року було витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2024 р. у зв`язку з перебуванням судді Леонова О. С. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку справу передано судді Роїку Д. Я. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Відповідачем до Електронного Суду подано відзив на позовну заяву від 15.09.2023 року; представником відповідача надані додаткові пояснення по справі від 09.04.2024 року. Користуючись своїм право, представник позивача [PERSON] адвокат Афанасьєв Сергій Олександрович подав відповідь на відзив, з суті якого випливає, що на час смерті свого батька [PERSON] неповнолітня [PERSON] проживала разом із спадкодавцем, а отже, з огляду на положення ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину за законом. В рік перед смертю батька, неповнолітня на той час [PERSON] проживала із батьком, так як вступала на навчання в м. Одесі. Обставини проживання на постійній основі разом із батьком підтверджуються копією диплому про вищу освіту [PERSON] , архівною довідкою Національного університету «Одеська юридична академія», з якої вбачається, що [PERSON] була зарахована на денну форму навчання з 01.09.2007 року на підставі наказу № 1381-24 від 30.08.2007 року та на підставі наказу № 966а-24 від 29.06.2010 року була відрахована зі складу учнів денної форми навчання у зв?язку із закінченням строку навчання з 26.06.2010 року, отримала кваліфікацію кравець 4 розряду та диплом кваліфікованого робітника СК №38426073 від 26.06.2010 року. Окрім цього, обставини проживання позивачки разом з батьком та бабусею з вересня 2007 року і по день смерті батька були підтверджені свідченнями свідків, допит яких відбувся у суді. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з положень ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Положення ст.15 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відносини, які виникають у сфері спадкування, врегульовані положеннями Книги шостої «Спадкове право» ЦК України. Відповідно до положень ЦК України (в редакції від 28.03.2009 року, яка діяла на момент видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ч.1 ст.1218 ЦК України (в редакції від 28.03.2009 року, яка діяла на момент видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України (в редакції від 28.03.2009 року, яка діяла на момент видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з положеннями ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Верховний Суд у постанові від 13.11.2019 року у справі № 758/5329/15 зазначив, що застосування правила ст. 1300 ЦК України є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Суд критично ставиться до тверджень відповідачевої сторони «Стосовно проживання інших родичів та часу проживання онуки разом із [PERSON] інформація в архівній справі відсутня». Оскільки відповідь КУ Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Хаджибейського району міста Одеси містить наступні посилання «онука [PERSON] на час складання акту мешкає разом зі [PERSON] ; відомостей про інших родичів в заяві немає». [PERSON] помер [INFO] , Акт обстеження житлових умов складено 17.09.2008 року. Викладене підтверджується поясненнями свідків, допитаних під час судового розгляду справи. Аналогічні відомості щодо проживання [PERSON] у період навчання в Училищі № 2 Одеської національної юридичної академії (з 2007 року по 2010 рік) було надано свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] під час допиту. Судом оцінено в сукупності усі досліджені докази та надано оцінку поясненням сторін, їх представників (в тому числі зауваження відповідачевої сторони «що [PERSON] є особою похилого віку; не згадав про доказ»), надано оцінку поясненням свідків з урахуванням зауважень сторін по справі. Посилання відповідача на будь-яку домовленість між сторонами з приводу розподілу спадкового майна між сторонами [PERSON] не доводилось, доказів не надавалось. [PERSON] заявляла вимоги лише з приводу стягнення на її користь з відповідача судового збору у сумі 4831,20 грн.; вимог з приводу стягнення інших судових витрат не заявлено, відповідного розрахунку до суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 4831 гривень 20 копійок.

Outcome: approved