Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 24.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 215606439 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав його умови та 24.10.2021 року перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 5500,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заяві при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладеними додатковими угодами. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] . Таким чином, відступлення прав вимоги до [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Таким чином, відступлення прав вимоги до [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відбулося відповідно до Договору факторингу № 05/0820-01від 05.08.2020 року. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року на загальну суму 21685,02 грн. Загальна сума заборгованостіза кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року, станом на 02.09.2025 року, становить 21685,02 грн., яка складається з: 5499,20 грн. заборгованості по кредиту; 16185,82 грн. - заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року в розмірі 21685,02 грн., судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. по сплаті судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 06.10.2025 року відповідачем [PERSON] подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. Зокрема, відповідача вказує на те, що позивачем не надано доказів факту перерахування коштів на рахунок відповідача, не доведено передачу права вимоги за договором, пропущено строк позовної давності, порушено Закон України «Про споживче кредитування» та відсутні належні докази укладення договору та розрахунку заборгованості. На підставі викладеного, відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю та недоведеністю. В подальшому, 07.10.2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій стороною позивача викладені свої спростування обставин, викладених у відзиві. Зокрема, представник позивача зазначив, що відповідачем не надано на підтвердження своїх заперечень жодних доказів, які спростовують позовні вимоги позивача. Враховуючи викладене, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю. 10.10.2025 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив в якому відповідач, посилаючись на аналогічні заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 14.10.2025 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких стороною позивача викладені свої спростування обставин, викладених відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Так, з матеріалів справи вбачається, що, відповідно до укладеного договору кредитної лінії № 215606439 від 24.10.2021 року, [PERSON] отримала кредит в розмірі 5500,00 грн. на 30 календарних днів, який мав бути повернутий до 23.11.2021 року зі сплатою 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним та за умови продовження строку дисконтного періоду зі сплатою 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи містять достатньо доказів того, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір. Відповідач цієї обставини не спростувала належними та допустимими доказами. Згідно Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії якого закінчується 28.11.2019 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2020 року. Згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2021 року. Відповідно до додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2022 року включно. Згідно додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2023 року включно. Відповідно до додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2024 року включно. Згідно реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 18079,66 грн. Таким чином, відступлення прав вимоги до [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. Відповідно до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно додаткової угоди № 2 від 03.08.2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії вищевказаного договору продовжено до 31.12.2022 року включно. Відповідно до додаткової угоди № 3 від 30.12.2022 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії вищевказаного договору продовжено до 30.12.2024 року включно. Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 21685,02 грн. Згідно Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року на загальну суму 21685,02 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Твердження відповідача про недоведеність прав вимоги повністю спростовуються долученими до матеріалів позовної заяви відповідними договорами про перехід права вимоги (факторингу). Відтак, аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 215606439 від 24.10.2021 року, загальна сума заборгованості [PERSON] , станом на 25.06.2025 року включно, становить 21685,02 грн., яка складається з: 5499,20 грн. - простроченої заборгованості за сумою кредиту; 16185,82 грн. - простроченої заборгованості за процентами. На даний час відповідачем борг за кредитним договором не сплачений, а тому суд визнає зобов`язання по вказаному кредитному договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Твердження відповідача про відсутність факту перерахування коштів на рахунок відповідача, пропущення строку позовної давності, порушення Закону України «Про споживче кредитування» та відсутністю належних доказів укладення договору та розрахунку заборгованості повністю спростовуються матеріалами справи. Так, з відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-251020/58989 від 27.10.2025 року, наданої на виконання ухвали суду від 01.10.2025 року встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку № [NUMBER] та, згідно виписки за період з 24.10.2021 року по 29.10.2021 року, на вказану банківську картку 24.10.2021 року зараховано грошові кошти в сумі 5500,00 грн. Зазначена обставина повністю спростовує твердження відповідача про неотримання нею кредитних коштів. Крім цього, згідно п. 19 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023. Вказаний пункт 19 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025. Таким чином, твердження відповідача про застосування строків позовної давності не відповідає обставинам справи, оскільки такі строки переривались та не становлять більше трьох років. Решта доводів відповідача відхиляються судом за безпідставністю та як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 21685,02 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 2422,40 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, стороною позивача подано до суду: Договір надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Додаткову Угоду №25770537374 від 05.06.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року. В той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. було сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Тараненко та партнери», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 7000,00 грн., пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.

Outcome: partial