Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,60 га, яка була передана останній у приватну власність рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області згідно з рішенням 5 сесії 22 скликання від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Вказану спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON] , оскільки належала до спадкоємців за законом першої черги і вступила у фактичне управління спадковим майном. [INFO] матір позивачки [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на вищевказану земельну ділянку. Позивачка прийняла зазначену спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивачка покладає на себе. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Окрім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд встановив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1989 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2012 року. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.1968 року, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , вказано [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017460926 від 20.12.2016 року 12.10.1974 року складено актовий запис № 57 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого прізвище дружини змінено із «[PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з актовим записом № 30 від 17.11.1978 року вказаний шлюб було розірвано. 20.09.1979 року [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу матір позивачки змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з витягом з рішення Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області 5 сесії 22 скликання № 20 від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» [PERSON] передано у приватну власність та постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,98 га, з яких знаходиться в постійному користуванні 0,19 га, передано у приватну власність 0,79 га, в тому числі присадибна ділянка площею 0,12 га і для особистого підсобного господарства площею 0,60 га. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області від 10.07.2015 року. За змістом акту обстеження домогосподарства, складеного комісією Криницької сільської ради 28.10.2016 року, [PERSON] , 1951 р. н., яка померла [INFO] , на час смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не була зареєстрована, але фактично проживала з останньою в [ADDRESS] , і вступила у фактичне користування спадковим майном померлої матері. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.01.2017 року у справі № 603/5/17, яке набрало законної сили 31.01.2017 року, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 18.12.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2006 року. За змістом довідки № 393 від 01.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Криницької сільської ради Монастириського району, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали [PERSON] , 1957 р. н. (чоловік), [PERSON] , 1980 р. н. (дочка), [PERSON] , 1989 р. н. (дочка, позивачка). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією Криницької сільської ради 21.11.2016 року, у домогосподарстві зареєстровані: [PERSON] , 1989 р. н. (позивачка), [PERSON] , 2007 р. н. (син), [PERSON] , 2012 р. н. (дочка), [PERSON] , 2015 р. н. (син), [PERSON] , 1957 р. н. (батько). Водночас [PERSON] , 1957 р. н., зареєстрований, але тривалий час (понад 11 років) не проживає у с. Криниця. Відповідно до заяви [PERSON] від 16.01.2017 року, поданої Монастириському районному суду Тернопільської області у справі № 603/5/17, останній не прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем. Згідно із заявою [PERSON] , [INFO] , поданої Монастириському районному суду Тернопільської області 15.12.2016 року, остання не прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , від свого права на спадщину відмовилась на користь [PERSON] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.01.2017 року у справі № 603/5/17, яке набрало законної сили 31.01.2017 року, встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , оскільки є її дочкою. Спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла, оскільки проживала разом із нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 393 від 01.11.2016 року, виданою Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. [PERSON] , спадкоємець за законом першої черги, відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , що підтверджується заявою, поданою до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу 15.12.2006 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1226. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 18.12.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Відповідно до листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 518/01-16 від 21.11.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку площею 0,60 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів від 08.05.1996 року, у зв`язку із тим, що [PERSON] за життя не розробила технічну документацію на цю земельну ділянку та не зареєстрували речове право на неї. Інформаційним листом № Г-1297/05-01 від 02.12.2025 року Монастириської міської ради позивачці відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,60 га, розташовану в с. Криниця. Так, за результатом розгляду заяви позивачки встановлено, що поданими нею документами не підтверджується, що вона є спадкоємцем вказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивачці рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що бабі позивачки [PERSON] рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 20 від 08.05.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. Разом з тим, [PERSON] за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину, до складу якої входить вищевказана земельна ділянка, прийняла її дочка [PERSON] , яка за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Outcome: approved