Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

02 травня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла позовна заява Держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Снєгірьова О.М. до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, у якій позивач просив: визнати необґрунтованими активи загальною вартістю 5 596 285 грн: - автомобіль PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , вартістю 207 075 грн; - дохід, отриманий від активу - автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN- код: [NUMBER] - після його продажу 03 березня 2023 року у виді перевищення вартості продажу над вартістю придбання автомобіля -78 339 грн; - автомобіль MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , вартістю 950 560 грн; - житловий будинок (місцезнаходження: [ADDRESS] ), загальною площею 148,5 м2, реєстраційний номер: 599272623221, вартістю 1 841 500 грн; - земельну ділянку (місцезнаходження: [ADDRESS] ), кадастровий номер: 2322183502:16:001:0256, реєстраційний номер: 189128623221, вартістю 253 040 грн; - квартиру (місцезнаходження: [ADDRESS] ), загальною площею 66,3 м2, реєстраційний номер: 1350167423101, вартістю 1 627 303 грн; - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2021 року ( вартість станом на 31 грудня 2021 року складає за курсом НБУ 136 391 грн), - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2021 року (вартість станом на 31 грудня 2021 року складає за курсом НБУ 136 391 грн), - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2022 року (вартість станом на 31 грудня 2022 року складає за курсом НБУ 182 843 грн), - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2022 року (вартість станом на 31 грудня 2022 року складає за курсом НБУ 182 843 грн). Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , необґрунтовані активи: - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2021 року (вартість станом на 31 грудня 2021 року складає за курсом НБУ 136 391 грн), - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2022 року (вартість станом на 31 грудня 2022 року складає за курсом НБУ 182 843 грн) Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , необґрунтовані активи: - житловий будинок (місцезнаходження: [ADDRESS] ), загальною площею 148,5 м2, реєстраційний номер: 599272623221, вартістю 1 841 500 грн; - земельну ділянку (місцезнаходження: [ADDRESS] ), кадастровий номер: 2322183502:16:001:0256, реєстраційний номер: 189128623221, вартістю 253 040 грн; - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2021 року (вартість станом на 31 грудня 2021 року складає за курсом НБУ 136 391 грн), - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, набуті [PERSON] протягом 2022 року (вартість станом на 31 грудня 2022 року складає за курсом НБУ 182 843 грн). Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , необґрунтований актив: - квартиру (місцезнаходження: [ADDRESS] ), загальною площею 66,3 м2, реєстраційний номер: 1350167423101, вартістю 1 627 303 грн. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в рівних частинах вартість необґрунтованих активів: - вартість автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN- код: [NUMBER] , а саме 207 075 грн; - вартість автомобіля MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN- код: [NUMBER] , а саме 950 560 грн. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в рівних частинах дохід від необґрунтованих активів: - дохід, отриманий від продажу 03 березня 2023 року активу - автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] у виді перевищення вартості продажу над вартістю придбання автомобіля -78 339 грн. Стислий виклад позовної заяви. В ході виконання повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 5 ст. 290 ЦПК України, за результатами опрацювання матеріалів Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) щодо моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави - колишнього начальника [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України [PERSON] встановлено відомості, що можуть свідчити про набуття ним необґрунтованих активів за час служби на зазначеній посаді. Прокурор зазначає, що [PERSON] протягом періоду набуття зазначених у позові активів (2021 - 2023 роки) був військовою посадовою особою Збройних Сил України. Так, у період з 30 грудня 2020 року по 28 лютого 2022 року полковник [PERSON] перебував на посаді військового комісара [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України. 24 лютого 2022 року [PERSON] призначено начальником [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВOC - 2904002. Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України військові посадові особи Збройних Сил України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям з 07 листопада 2009 року. Донька [PERSON] - [PERSON] , яка народилася [INFO] , уклала шлюб 07 липня 2021 року з [PERSON] . Цей шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року. 28 жовтня 2023 року зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] . Прокурор стверджує, що: у 2021 році сукупний законний дохід [PERSON] та [PERSON] становив 541 523,81 грн. Згідно з виписками по рахунках в AT КБ «Приват Банк» подружжям знято готівкою 94 263,40 грн, із них 10 000 грн повернуто на банківські рахунки (поповнення рахунків), внаслідок чого максимальна кількість готівкових коштів, які були у розпорядженні подружжя, складала 84 263,40 грн. У той же час, подружжям придбано: автомобіль PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, вартістю 207 075 грн, та 10 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 грудня 2021 року складає 272 782 грн. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі - ЄДРТЗ) автомобіль PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, проданий 03 березня 2023 року за 285 414 грн, внаслідок чого від цього активу отримано дохід у виді перевищення вартості продажу автомобіля над вартістю його придбання на суму 78 339 грн; у 2022 році сукупний законний дохід [PERSON] та [PERSON] становив 1 051 687,36 грн. Згідно з виписками по рахунках в AT КБ «ПриватБанк», AT «Райффайзен Банк» та AT «Державний ощадний банк України» безготівкові витрати склали 989 778,75 грн, знято готівкою - 208 100 грн, з них 1 600 грн повернуто на банківський рахунок (поповнення рахунку), внаслідок чого максимальна кількість готівкових коштів, які були у розпорядженні подружжя складала 206 500 грн. Водночас, у цей період подружжям придбано: 10 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 грудня 2022 року складає 365 686 грн, та автомобіль MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, вартістю 26 000 доларів США, що за курсом НБУ на день придбання - 15 жовтня 2022 року становило 950 560 грн, хоча договірна вартість автомобіля зазначена 10 000 грн, право власності на транспортний засіб зареєстроване на [PERSON] . Прокурор стверджує про невідповідність зазначеної у договорі ціни автомобіля MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, ринковій та посилається на те, що (1) автомобіль ввезено на територію України у 2021 році; (2) 03 грудня 2021 року право власності на транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] , видано д.н.з. [NUMBER] ; (3) на сервісі AutoRIA оголошено про продаж цього автомобіля з д.н.з. [NUMBER] розміщено 14 травня 2022 року за ціною 27 300 доларів США, що станом на дату його придбання [PERSON] складало 998 088 грн (курс НБУ 36,56 грн за 1 долар США); (4) постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2024 року (справа № 331/6675/23), яка набрала законної сили, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП у частині одержання автомобіля MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, як подарунку, оскільки під час розгляду зазначеної справи встановлено, що відповідно до договору [PERSON] придбала автомобіль у [PERSON] (підлеглого [PERSON] ) за ціною, яка є нижчою мінімальної ринкової, а фактично дружина [PERSON] придбала автомобіль MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, за 26 000 доларів США, що за курсом НБУ на день придбання становило 950 560 грн. Прокурор зазначає, що згідно з відомостями ЄДРТЗ автомобіль MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, проданий, тому стягненню підлягає вартість активу на дату його набуття; у 2023 року сукупний дохід [PERSON] та [PERSON] за період з січня по квітень 2023 року становив 784 422,76 грн. Згідно з виписками по рахунках в AT КБ «ПриватБанк» та AT «Державний ощадний банк України» подружжям було знято готівкою 100 000 грн, решта коштів - 660 126 грн витрачалась у безготівковій формі. Отже, максимальна сума готівкових коштів законного походження, яка була доступна подружжю, складає 100 000 грн. Окрім цього, станом на кінець 2022 року подружжя володіло грошовими активами по 10 000 доларів США кожен, які були витрачені у 2023 році, оскільки не були задекларовані за 2023 рік. Також, 03 березня 2023 року у готівковій формі одержано дохід від продажу автомобіля PEUGEOT 308, 2012 р.в., у сумі 285 414 грн. Незважаючи на це, [PERSON] 23 березня 2023 року придбала нерухомість за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 2 094 540 грн, а саме: житловий будинок, загальною площею 148,5 м2, реєстраційний номер: 599272623221, вартістю за договором 646 960 грн, та земельну ділянку кадастровий номер 2322183502:16:001:0256, реєстраційний номер: 189128623221, вартістю за договором 253 040 грн. Проте, згідно з інформацією ПП «Ажіо.» від 03 жовтня 2024 року мінімальна ринкова вартість житлового будинку на дату його набуття становила 1 841 500 грн, а земельної ділянки - 229 500 грн. Ураховуючи, що визначено мінімальну ринкову вартість земельної ділянки, яка є дещо нижчою, ніж зазначено у договорі, то для визначення законності набуття активів застосовується вартість придбання ділянки за договором. Крім того, дочка суб`єкта декларування - [PERSON] 26 квітня 2023 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,3 м2, реєстраційний номер 1350167423101, вартістю 1 627 303 грн. У поясненнях НАЗК [PERSON] повідомила, що джерелом походження коштів на придбання квартири було: частина коштів у сумі 1 627 300 грн, отриманих від [PERSON] за договором позики в день купівлі квартири 26 квітня 2023 року; власні доходи за період з 2019 року по II квартал 2023 року; власні заощадження у сумі 5 000 доларів США, тобто 182 800 грн за курсом НБУ на день придбання квартири; кошти, заощаджені від продажу рухомого майна у період з 2021 по 2023 роки. Позивач зазначає, що [PERSON] не мав фінансової спроможності позичити [PERSON] 1 627 300 грн за договором позики від 26 квітня 2023 року, оскільки (1) на той час [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , у якому мав дитину, яка народилася у 2018 році; (2) за результатом аналізу доходів [PERSON] за період з 2014 року по березень 2023 року та [PERSON] за період з 2010 року по квітень 2021 року, а також їх витрат як поточних по банківським рахункам, так і на придбання [PERSON] автомобілів: 03 листопада 2017 року - GEELY EMGRANO EC7, 2011 року виготовлення, за 107 128 грн, та 04 січня 2022 року - NISSAN МURANO, 2006 року виготовлення, за 229 136,54 грн, а також придбання 12 березня 2020 року [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 280 420 грн, встановлено, що можливий максимальний залишок готівки у [PERSON] складав лише 649 467,3 грн; (3) [PERSON] 21 лютого 2022 року одержав кредит в мережі ломбардів «Перший»; (4) була втрачена квартира у м. Енергодар у зв`язку з окупацією; (5) родина виїхала у м. Запоріжжя та необхідність оренди житла. Прокурор ставить під сумнів факт укладення договору позики від 26 квітня 2023 року, який нотаріально не посвідчувався, хоча в цей же день [PERSON] відвідувала нотаріуса та уклала договір купівлі-продажу квартири на суму, яка ідентична нібито позиченій у [PERSON] . Також зазначає, що не могла мати необхідних готівкових заощаджень і сама [PERSON] , оскільки з 2012 року по квітень 2023 року вона отримала дохід у сумі 927 094,44 грн, а відповідно до виписок по рахунках в AT КБ «Приват Банк» та AT «Універсал Банк» нею знято готівкою 108 305,95 грн, при цьому поповнено картки готівкою на 133 830,28 грн (від`ємна різниця 25 524,33 грн). Водночас згідно з відомостями ЄДРТЗ [PERSON] здійснювала в цей період додаткові готівкові видатки, зокрема здійснивши 06 серпня 2021 року продаж автомобіля CHEVROLET AVEO, 2010 року виготовлення, за 169 529 грн, вона 30 грудня 2021 року придбала автомобіль MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення за 234 390,72 грн (від`ємна різниця 64 861,7 грн). Тобто, за вказаними операціями готівкові видатки протягом 2021 року - квітня 2023 року перевищують суми, які знято готівкою, на 90 386,03 грн. Як наслідок, [PERSON] не могла накопичити ні заощаджень в сумі 5 000 доларів США, ні використати свої доходи, оскільки вони переважно витрачені у безготівковій формі, а суми, зняті готівкою, менші готівкових витрат. Прокурор звертає увагу, що перед придбанням квартири [PERSON] продала два автомобілі: 02 грудня 2022 року автомобіль MAZDA 6, 2008 року виготовлення, за 299 480 грн. Разом з тим, фактично цей автомобіль переоформлено на пасинка [PERSON] - сина його дружини [PERSON] . Про те, що здійснено переоформлення автомобіля між близькими особами без фактичної оплати свідчить той факт, що доходи [PERSON] за все життя склали 264 496, 90 грн (273 664, 90 грн до оподаткування), а не враховуючи продаж автомобіля у листопаді 2022 року - 94 831, 92 грн (103 999, 90 грн до оподаткування). Додатково прокурор звернув увагу, що [PERSON] мав право користування цим автомобілем з часу реєстрації права власності за його донькою. Окрім цього 10 січня 2023 року [PERSON] продано автомобіль MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, за 15 246 грн. Отже, навіть зберігши абсолютно усі готівкові кошти, одержані за зазначений період, [PERSON] могла мати у своєму розпорядженні 224 340 грн (299 480 грн + 15 246 грн - 90 386 грн), що на 1 402 963 грн менше вартості придбаної квартири. Враховуючи обґрунтовані сумніви у тому, що нею фактично одержані кошти при переоформленні права власності на автомобіль MAZDA 6, готівкові кошти у неї були відсутні взагалі. Також прокурором здійснено аналіз доходів та витрат колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , на підставі якого прокурор дійшов висновку, що максимальна сума готівки, яку мав у розпорядження останній становила 54 142 грн. Тому, єдиним можливим джерелом коштів на придбання квартири донькою [PERSON] були надані ним кошти. Позивач на підставі викладених обставин вважає, що джерела походження коштів, використаних відповідачами для придбання зазначених активів не підтверджені законними доходами, отже підлягають стягненню в дохід держави. Стислий виклад відзивів. 28 травня 2025 року через систему «Електронний суд», а також засобами поштового зв`язку від представника відповідача [PERSON] - адвоката Озюменка Є.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому адвокат просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з огляду на таке (т. 4 а.с. 22-31, 47-60). Представник відповідача зазначає, що для придбання автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, відповідачі використовували не лише кошти отриманого доходу за 2021 рік, а також власні заощадження, які утворились за період, що передував даті придбання автомобіля. Так, відповідно до даних НАЗК сукупний дохід відповідачів [PERSON] та [PERSON] складає: за 2020 рік -571 916 грн; за 2019 рік - 938 004 грн; за 2018 рік - 307 813 грн; за 2017 рік - 367 941 грн; за 2016 рік - 216 583 грн. Тобто, наявність стабільного та постійного доходу відповідачів [PERSON] та [PERSON] за зазначені періоди дозволяла їм зробити відповідні власні заощадження не тільки на придбання вказаного автомобіля, а і на придбання 10 000 доларів США, про що зазначено в річній декларації за 2021 рік. Також адвокат вважає безпідставним та незаконним посилання прокурора на неможливість здійснення витрат на придбання зазначеного активу у 2021 році, з посиланням на зняття готівкових коштів з рахунків у АТ КБ «Приват Банк», оскільки відповідно до декларації за 2021 рік, поданої відповідачем [PERSON] , у відповідачів [PERSON] та [PERSON] були відкриті рахунки в банківських установах: АТ «Ощадбанк», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ КБ «Приват Банк». Щодо придбання у 2022 році автомобіля марки MAZDA CX5, 2021 року виготовлення, за 26 000 доларів США, представник відповідача зауважив, що прокурор враховує лише доходи відповідачів у 2022 році, у той час як відповідачі використовували і власні заощадження, які утворились за період, що передував даті придбання цього автомобіля. Наявність стабільного та постійного доходу відповідачів [PERSON] та [PERSON] за зазначені періоди, дозволяла зробити відповідні заощадження не тільки на придбання цього автомобіля, а ще і 10 000 доларів США готівкових коштів, які зазначені в річній декларації за 2022 рік. Також представник відповідача вважає безпідставними та незаконними посилання прокурора на неможливість здійснення витрат на придбання зазначеного активу у 2022 році, з посиланням на зняття готівкових коштів з рахунків в АТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Райффайзен Банк», оскільки відповідно до поданої [PERSON] декларації за 2022 рік у відповідачів [PERSON] та [PERSON] наявні рахунки в АТ «Банк Кредит Дніпро». Також представник вважає незаконним та безпідставним посилання прокурора на судове рішення від 01 лютого 2024 року у справі 331/6675/23 та пояснення, надані [PERSON] та [PERSON] у цій справі, оскільки предмет судового розгляду у тій і цій справі відрізняються, а пояснення надавалися іншому суду у справі з іншим предметом та були відхилені і не прийняті судом. Пояснення адвоката Кравцова В.М. у цій справі не можуть суперечити позиції відповідача [PERSON] . Щодо придбання 23 березня 2023 року житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу за № 510, представник відповідача зазначив, що для їх придбання відповідачі використовували не лише кошти доходу, отриманого за 2023 рік, а також власні заощадження відповідачів, які утворились за період, що передував даті придбання зазначеного нерухомого майна, а також кошти, отримані від продажу автомобіля у сумі 285 414 грн та використання готівкових коштів із власних заощаджень у розмірі 20 000 доларів США. Звертає увагу, що укладенню договору купівлі-продажу № 510 від 23 березня 2023 року передувало проведення 11 березня 2023 року експертного дослідження суб`єктом оціночної діяльності, яким визначена ринкова вартість житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом цього договору. Адвокат, посилаючись на ст. 76, 95, 102, 106 ЦПК України, стверджує, що консультації ПП «Ажіо.» щодо визначення вартості автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, та щодо вартості житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , не є висновком експерта, не є показаннями свідків, не є письмовими доказами, а отже не є джерелом доказів і не створюють юридичних наслідків і не встановлюють юридичних фактів для розгляду справи по суті та ухвалення законного та справедливого судового рішення. Щодо походження коштів у сумі 1 627 303 грн на придбання [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , представник відповідача посилається на розмір доходів [PERSON] за період з 2019 року по перший та другий квартал 2023 року, її власні заощадження у виді готівкових коштів у сумі 5 000 доларів США, а також заощадження від продажу рухомого майна - автомобілів у 2021році та 2023 році. Окрім цього для придбання квартири була використана частина грошових коштів, наданих [PERSON] на підставі письмового договору позики від 26 квітня 2023 року, у розмірі 1 627 300 грн на умовах безвідсоткової строкової поворотної позики терміном до 26 квітня 2024 року. Адвокат звертає увагу, що [PERSON] є повнолітньою особою, має власну сім`ю, не є суб`єктом декларування та фінансового контролю з боку держави у розумінні ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Відповідач [PERSON] не втручається в сімейні відносини, які складаються в сім`ї [PERSON] і не має жодного відношення до майна, яке є власністю [PERSON] , її чоловіка та дитини. Походження запозичених грошових коштів може пояснити лише [PERSON] , який на час укладання договору позики не був одружений із [PERSON] . Твердження прокурора про незаконність запозичених коштів представник відповідача вважає непослідовними, нелогічними та не заснованими на нормах права і принципах сімейного життя подружжя. Окремо представник відповідача приділив увагу обчисленню вартості необґрунтованих активів у сумі 5 596 258 грн та зазначив, що прокурором: (1) двічі зазначається сума активу у виді придбаного та проданого автомобіля марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, шляхом додавання вартості придбаного автомобіля у розмірі 207 075 грн (придбання авто у 2021 році) та вартості продажу вказаного авто у 2023 році у розмірі 285 414 грн; (2) зазначена завищена вартість житлового будинку та земельної ділянки з 900 000 грн фактично витрачених до 2 094 540 грн; (3) необґрунтовано віднесено суму заощаджених власних коштів відповідачів [PERSON] та [PERSON] у виді 20 000 доларів США за період з 2021 по 2022 роки до необґрунтованих активів, незважаючи на відповідність їх сумарним доходам; (4) безпідставно віднесено до необґрунтованих активів вартість придбаної квартири [PERSON] , яка не є членом сім`ї декларанта, має власну родину, власне життя та власні доходи зі своїм чоловіком, загальна сума яких перевищує вартість вказаної квартири; (5) безпідставно та незаконно відносить до необґрунтованих активів вартість автомобіля MAZDA CX5, 2021 року виготовлення, оскільки вартість його придбання повністю відповідає сумарним доходам відповідачів [PERSON] та [PERSON] 29 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Костюк (Видай) Т.О. (документи щодо зміни прізвища адвоката містяться в матеріалах справи т. 6 а.с. 87- 92) до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому адвокат просила відмовити у стягненні з [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66.3 кв.м, реєстраційний номер: 1350167423101, вартістю 1 627 303 грн (т. 5 а.с. 1-19). У відзиві представник відповідача, посилаючись на «фактичні» обставини, а саме хронологію: придбання [PERSON] автомобілів MAZDA 6, 2008 року виготовлення, та CHEVROLET AVEO, 2010 року виготовлення; початок роботи останньої в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Запорізькій області; укладення шлюбу з [PERSON] ; продаж автомобіля CHEVROLET AVEO, 2010 року виготовлення; рух коштів по рахунку у AT КБ «ПриватБанк»; придбання автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення; продаж автомобіля MAZDA 6, 2008 року виготовлення; припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] з [PERSON] ; дати реєстрації розірвання попередніх шлюбів та укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; продаж автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, зазначає, що станом на 31 грудня 2021 року доходи [PERSON] складали 362 589,92 грн із них: заробітна плата - 111 560,29 грн, стипендія - 81 500,63 грн, доходи від продажу автомобіля - 169 529 грн, станом на 31 грудня 2022 року - 406 305,86 грн із них: заробітна плата - 19 115,30 грн, стипендія - 87 710,56 грн, доходи від продажу автомобіля - 229 480 грн, а за січень-березень 2023 року - 809 294,00 грн із них: стипендія - 21 792 грн, доходи від продажу автомобіля -787 502 грн. Тобто, наведені обставини свідчать, що [PERSON] мала достатньо коштів, які мають підтверджене джерело походження, для придбання спірної квартири. Щодо обставин отримання позики представник зазначила, що з 2014 року по 26 квітня 2023 року офіційні доходи [PERSON] становили 2 222 897,31 грн, із яких знято готівкою 1 220 091 грн. Це свідчить про те, що частину коштів [PERSON] витрачав на побутові потреби, а решту заощаджував і така сума склала 43 302,92 долари США, що станом на 26 квітня 2023 року еквівалентно 1 583 154,76 грн. Квитанції, які б підтверджували придбання валюти не збереглися. Разом з тим, представник навела відомості щодо руху коштів по рахунку [PERSON] за період з 04 листопада 2015 року по 16 жовтня 2022 рік за ознакою «зняття готівки в банкоматі» та стверджувала, що [PERSON] систематично знімав кошти великими сумами за 1 день, очевидно не для задоволення дрібних побутових потреб, а для заощаджень. Також адвокат зазначає, що 12 березня 2020 року [PERSON] за власні кошти придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася у її власності, а [PERSON] за власні кошти придбав автомобіль GEELY EMGRAND ЕС7, 2011 року виготовлення, а після його продажу придбав автомобіль NISSAN MURANO, 2006 року виготовлення. Тобто, з урахуванням витрат на автомобіль, [PERSON] мав можливість станом на 26 квітня 2023 року мати заощадження лише із офіційних доходів у сумі 1 376 890,22 грн. Доводи прокурора про наявність додаткових готівкових витрат на оренду житла, дитину та адвоката є скоріше припущенням, яке не знайшло підтвердження доказами. Щодо форми договору позики адвокат зазначила, що закон не встановлює вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів позики, а забезпечення повернення позики між людьми, які мають фактичні шлюбні відносини є таким самим нереальним і неприроднім, як і нотаріальне посвідчення договору позики між ними. Представник відповідача акцентувала увагу на тому, що [PERSON] не вважається членом сім`ї відповідача [PERSON] відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», оскільки вона не проживала однією сім`єю з [PERSON] , не вела з ним спільного побуту, натомість мала окрему сім`ю, спершу з [PERSON] , а потім з [PERSON] . Прокурор не заперечує та не намагається довести, що квартира за адресою: [ADDRESS] , придбана за дорученням [PERSON] або він має хоч якісь реальні права на неї. Аналізуючи матеріали справи, представник зазначає, що [PERSON] не проживає та не користується квартирою за адресою: [ADDRESS] , не купує товари поблизу цієї адреси, натомість [PERSON] та [PERSON] є фактичними користувачами цієї квартири, оскільки сплачують комунальні послуги, придбавають товари поблизу квартири, що свідчить про відсутність ознак набуття квартири за дорученням [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] не брав участь у підшуканні квартири та вирішенні питань щодо її придбання, на підтвердження чого надано скрін-шоти листування [PERSON] з нотаріусом. Тобто відсутність достатніх офіційних доходів взагалі не є ознакою опосередкованого володіння, а лише наявність родинних зав`язків не є достатньою, щоб стверджувати про набуття активу [PERSON] . Стислий виклад відповіді на відзив. 07 серпня 2025 року від позивача прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Снєгірьова О.М. надійшла відповідь на відзив представника [PERSON] (т. 5 а.с. 150-154). Прокурор зазначає, що посилання представника відповідача [PERSON] на те, що одним з джерел коштів для придбання [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 627 303 грн, стали кошти, одержані від продажу автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, у сумі 787 502 грн, не ґрунтуються на документах, оскільки відповідно до них автомобіль продано за 15 246 грн. Крім того, представником відповідача [PERSON] надані документи, які підтверджують те, що [PERSON] взагалі не одержувала кошти за відчуження автомобілів перед придбанням квартири, не лише від [PERSON] , доводи чого наведені у позові, а і від [PERSON] . Зокрема, із судового рішення, наданого представником [PERSON] , у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ майна подружжя, судом установлено, що [PERSON] є племінником дружини [PERSON] - [PERSON] , і що дії [PERSON] та [PERSON] були недобросовісними, оскільки автомобіль було продано за ціну значно нижчу за середньоринкову вартість чим порушено права [PERSON] ; після продажу автомобіля [PERSON] продовжувала користуватися автомобілем, притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Під час розгляду справи [PERSON] не зазначала про те, що за автомобіль фактично сплачено більше аніж зазначено у договорі, а, обґрунтовуючи низьку ціну за автомобіль, посилалася на те, що транспортний засіб 10 грудня 2022 року був пошкоджений невстановленими особами, внаслідок чого нею сплачено 60 900 грн. Прокурор звертає увагу, що після набрання рішенням законної сили [PERSON] без дозволу співвласника автомобіля - колишнього чоловіка [PERSON] перереєструвала транспортний засіб на племінника дружини свого батька за ціною, яка занижена у 51 раз. Окрім цього, [PERSON] , який народився у 2004 році, у свої 19 років не мав коштів для того, щоб придбати автомобіль MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, за його ринковою вартістю. Прокурор вважає, що зазначені обставини свідчать, що два автомобіля були відчужені не для збору коштів на придбання нерухомості, а переоформлення на близьких осіб без одержання коштів у зв`язку з розлученням з [PERSON] . Також зазначає, що представником відповідача до відзиву надані матеріали, які підтверджують додаткові витрати [PERSON] , а саме: у період з 10 грудня 2022 року по 10 січня 2023 року нею сплачено за ремонт автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, суму 60 900 грн, а з листування з нотаріусом платежі, пов`язані з оформленням права власності на квартиру, склали 39 700 грн. Стислий виклад заперечень. 12 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Костюк Т.О. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 5 а.с. 169-170). Представник відповідача зазначає, що аргументи прокурора, наведені у відповіді на відзив, не є переконливими, а позиція прокурора про формальне переоформлення автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, з [PERSON] на [PERSON] не відповідає законам логіки та не підтверджується доказами. Представник підтвердила, що продаж автомобіля MAZDA СХ-5, 2018 року виготовлення, дійсно відбувся за спірних обставин на фоні сімейного конфлікту з попереднім чоловіком [PERSON] , а у рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2024 року у справі № 336/2176/23 встановлено, що цей транспортний засіб придбано за кошти колишнього чоловіка [PERSON] . Тому, джерелами походження грошових коштів для придбання [PERSON] 26 квітня 2023 року квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 627 303 грн, були: 169 529,00 грн від продажу автомобіля СHEVROLET AVEO, 2010 року виготовлення, + 299 480,00 грн від продажу автомобіля MAZDA 6, 2008 року виготовлення, + 1 158 294 грн частина позики від [PERSON] . Додатково зазначила, що [PERSON] та [PERSON] за період з 2021 року по 2023 рік перераховували [PERSON] незначні суми коштів, а саме: 43 113,49 грн та 20 844,32 грн відповідно, за які неможливо ані купити спірну квартиру, ані фінансово забезпечувати життєві потреби. У той же час [PERSON] не має щонайменшого відношення до квартири [PERSON] , він не брав участі у її виборі, не брав участі у її утриманні, оформленні, ніколи у ній не проживав. Заяви, клопотання, а також процесуальні дії у справі. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 991/3669/25 накладено арешт на активи, які є предметом спору: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 599272623221), що належить на праві власності [PERSON] ; земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 2322183502:16:001:0256, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 189128623221), що належить на праві власності [PERSON] ; квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1350167423101), що належить на праві власності [PERSON] (т. 1 а.с. 116-117) Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом Держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Снєгірьова О.М. до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (т. 4 а.с. 6-9). 28 травня 2025 року через систему «Електронний суд», а також засобами поштового зв`язку від представника відповідача [PERSON] - адвоката Озюменка Є.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 4 а.с. 22-31, 47-60). 29 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Костюк Т. О. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 5 а.с. 1-19). 07 серпня 2025 року від позивача прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Снєгірьова О.М. надійшла відповідь на відзив (т. 5 а.с. 150-154). 12 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Костюк Т. О. до суду надійшли заперечення (т. 5 а.с. 169 -170). Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 19 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 4 а.с. 136-145). Узагальнені позиції сторін. У судовому засіданні прокурор просив позов задовольнити, вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, також підтримав доводи, викладені у відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Озюменко Є.Ю. просив відмовити у задоволенні позову. Підтримав вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костюк Т.О. просила відмовити у стягненні з [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , підтримала свої доводи, викладені у відзиві та запереченнях. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В ході судового провадження за клопотаннями позивача та представника відповідача [PERSON] - адвоката Озюменка Є.Ю. допитані свідки. Cвідок [PERSON] під час допиту повідомив, що відповідачі є його близькими особами, а саме: [PERSON] - дружина, [PERSON] - тесть, [PERSON] - теща. Щодо своїх доходів зазначив, що з вересня 2014 року по вересень 2021 року служив у спецпідрозділі військової частини [NUMBER] та отримував офіційні доходи. Графік служби у спецпідрозділі давав можливість працювати на інших роботах, за що отримував неофіційні доходи у виді готівки. Так, з 2018 по 2020 роки працював у нічному клубі охоронцем, у 2019 році займався продажем квітів, у 2021 році працював у турецькій будівельній компанії «Анур» охоронцем, а також брав участь у «боях без правил». У 2022 році мобілізувався до лав ЗСУ. Підтвердити факт його підробітків охоронцем можуть військовослужбовці зі спецпідрозділу, з якими служив на той час, щодо продажу квітів має документацію та сторінку в соціальній мережі з відгуками клієнтів, а його участь у боях підтверджується відеозаписами на платформі Youtube. У 2017 році мав у власності автомобіль марки GEELY EMGRAND EC7, 2011 року виготовлення, який продав у 2021 році приблизно за 5 000 - 6 000 доларів США. За період з 2014 року по квітень 2023 року з усіх видів доходу вдалося заощадити близько 40 000 - 45 000 доларів США. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] , колишня дружина придбала в місті Енергодар за власні кошти квартиру, яка після розлучення залишилася у її власності. З [PERSON] почав зустрічатися з кінця серпня - початку вересня 2022 року, а вже з кінця вересня - початку жовтня того ж року почали жити разом. У квітні 2023 року надав [PERSON] готівкові кошти у позику для придбання квартири. Самостійно квартиру не купував, оскільки на той час був ще одружений з [PERSON] , тому хотів уникнути поділу майна при розлученні. [PERSON] позику не повернула, оскільки згодом вони уклали шлюб і питання грошей більше не підіймалося. Під час перебування на службі додаткових витрат не здійснював, так як перебував на державному забезпеченні. Додатково пояснив обставини проходження ним військової служби на Запорізькому напрямку, зокрема битви за місто Енергодар. Зазначив, що коли він познайомився з [PERSON] він продовжував перебувати на військовій службі. [PERSON] не мав жодного впливу на нього і він принципово не дозволяв втручатись у їх стосунки з дружиною. Свідок [PERSON] надав показання щодо продажу будинку в [ADDRESS] . Зазначив, що цей будинок він побудував з братом. В цьому будинку вони жили з дружиною протягом 2015-2016 років. Вони хотіли продати будинок, однак довгий час не було покупців. Так, ще у 2016 році він викладав оголошення на сайті «OLX» щодо продажу будинку спершу за 80 000 доларів США, однак за таку ціну ніхто не хотів купувати. Потім він деякий час, не змінюючи ціну, оновлював це оголошення, але втратив надію щодо можливого продажу будинку. Пізніше, у 2018 році він розійшовся з дружиною, також почалась пандемія, внаслідок чого помер його брат, потім тесть, а потім захворіла його матір. Тому, будинок не був йому потрібний, і він ще більше захотів його продати. Він опубліковував оголошення щодо продажу на сайті «OLX», однак покупців все одно не було. Через деякий час до нього звернулися [PERSON], які захотіли придбати будинок. Щодо вартості будинку пояснив, що він витратив на будівництво трохи більше ніж 1 000 000 грн, тому після продажу він повернув собі ці кошти і зайві гроші йому не були потрібні. Оформлення продажу будинку здійснювали у нотаріуса Кукурудз Т., яка замовляла оцінку будинку та земельної ділянки, і за цією ринковою вартістю було продане майно. Свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] є його мамою, [PERSON] - вітчимом, а [PERSON] - зведеною сестрою. 02 грудня 2022 року він придбав у [PERSON] автомобіль Mazda 6, 2008 року виготовлення. Підстав дарувати йому як брату цей транспортний засіб, не було, оскільки автомобіль - дорога річ. Водночас він знав як автомобілем користувалась [PERSON] , як він обслуговувався і це був непоганим варіантом за запропоновану ціну. Джерелами походження коштів для придбання автомобіля у [PERSON] були: кошти від продажу автомобіля Chevrolet Aveo, 2010 року виготовлення; накопичення від заробітної плати, отриманої в Україні, а також від доходу, отриманого за кордоном у Польщі та Норвегії за період з березня по вересень 2022 року, що становило близько 4 500-5000 в іноземній валюті. Окрім цього його рідний батько дуже добре його фінансово підтримував. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, надавши оцінку показанням свідків та іншим доказам, дійшов таких висновків. Особливості позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави врегульовані Главою 12 Розділу ІІІ Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до абзаців другого та четвертого частини другої ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо: активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України; доходів, отриманих від активів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї частини. За ч. 3 ст. 290 ЦПК України для визначення вартості активів, зазначених у частині другій цієї статті, застосовується вартість їх набуття, а у разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна ринкова вартість таких або аналогічних активів на дату набуття. Згідно із ч. 4 ст. 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено, зокрема до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Відповідно до ч. 8 ст. 290 ЦПК України - термін «активи» означає грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на рахунках/електронних гаманцях, у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування; - під «набуттям активів» слід розуміти набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; - особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»; - термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених пунктами 7 і 8 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». Так, враховуючи норми пунктів 7, 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», для цілей здійснення позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави правомірно отриманими із законних джерел доходами є: - отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи; - наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються у банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відповідно до ст. 291 ЦПК України суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів. У ст. 292 ЦПК України визначено правові наслідки визнання активів необґрунтованими, а саме: особливості їх стягнення в дохід держави. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що під час розгляду цивільних справ про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, що свідчать про те: - чи є відповідачі особами, до яких може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; - чи існує зв`язок активів, які прокурор вважає необґрунтованими, з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; - чи набуто відповідачами такі активи у один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України; - чи відповідають активи, які позивач вважає необґрунтованими, вимогам ч. 2 ст. 290 ЦПК України (дата набуття, різниця між вартістю та доходами особи). Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЦПК України у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Зазначений стандарт доказування встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Так, при вирішенні питання про визнання активів необґрунтованими для задоволення позовних вимог достатньою є підтверджена доказами сукупність фактичних обставин, з якими закон пов`язує набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та відповідна різниця між їх вартістю та законними доходами. У той же час, власник активу має довести законність походження майна, а якщо майно набуто опосередковано через третіх осіб - спростувати свій зв`язок з цим активом. Щодо осіб, до яких пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] у період з 30 грудня 2020 року по 28 лютого 2022 року обіймав посаду військового комісара [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України, у період з 28 лютого 2022 року по 08 липня 2023 року - посаду начальника [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України, а з 08 липня 2023 року обіймає посаду начальника [INFO] оперативного командування « [INFO] » (т. 2 а.с. 265-276). Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України військові посадові особи Збройних Сил України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто у період з 2021 по 2023 роки [PERSON] був військовою посадовою особою Збройних Сил України, отже мав статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тому до нього може бути пред`явлено цивільний позов в порядку ст. 290 ЦПК України. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] у період з 09 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року обіймала посаду завідувача канцелярії Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, у період з квітня 2021 року по квітень 2022 року перебувала на обліку у Запорізькому міському центрі зайнятості, а у період з 24 травня 2022 рік по 31 грудня 2022 року обіймала посаду стрільця відділення охорони взводу охорони [INFO] (т. 3 а.с. 31-32, 98-100). Тобто, враховуючи вимоги п.п. «в», «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», відповідач [PERSON] у період з 2021 по 2022 роки мала статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У той же час, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач [PERSON] у період з 2021 по 2023 роки мала статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У позовній заяві прокурор зазначає обставини, які, на його переконання, свідчать про те, що придбавання активів [PERSON] та [PERSON] було здійснено за дорученням [PERSON] , який є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, та міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо цих активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. Колегія суддів звертає увагу, що обґрунтованість таких висновків прокурора, суд встановлює лише під час розгляду справи по суті за результатом дослідження доказів, наданих сторонами. Водночас, з огляду на норми ч. 4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлений до [PERSON] та [PERSON] як до інших фізичних осіб, які набули у власність активи, зазначені в частині другій цієї статті, за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - [PERSON] або він може прямо чи опосередковано вчиняти щодо такого активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Щодо зв`язку активів, які прокурор вважає необґрунтованими, з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та набуття відповідачами таких активів у один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Чинне законодавство не розкриває поняття «зв`язок особи з активом», щодо якого ставиться питання про необґрунтованість, не визначає критеріїв такого зв`язку. У той же час, як виснував Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2024 року, справа № 991/366/22, фактичне володіння через третіх осіб (ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України) «за дорученням»: 1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; 2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; 3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу; у свою чергу «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження», означає: 1) можливість контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності; 2) трактується ширше передбаченої статтею 16 ЦК України складової права власності. У судовому засіданні за результатом дослідження витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON] ), яка народилася [INFO] , зареєстрували шлюб 07 листопада 2009 року, актовий запис № 928 (т. 2 а.с. 25-27); [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] (т. 2 а.с. 28-31); у період з 07 липня 2021 року по 13 січня 2023 року [PERSON] (прізвище у шлюбі - [PERSON] ) перебувала у шлюбі з [PERSON] (т. 2 а.с. 32-35); 28 жовтня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 2104 (т. 2 а.с. 43-46). Предметом спору у цій справі є грошові кошти у сумі 20 000 доларів США та 78 339 грн, які є власністю [PERSON] та [PERSON] , рухоме майно - автомобілі PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, та MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, право власності на які було зареєстровано за [PERSON] , нерухоме майно - житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , а також квартира, за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Отже, при визначенні зв`язку з активами, про необґрунтованість набуття яких стверджує позивач, з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, необхідно дослідити правову або фактичну пов`язаність [PERSON] з цими активами. Щодо майна, набутого відповідачем [PERSON] . У судовому засіданні установлено, що 11 лютого 2021 року [PERSON] подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, у якій зазначив, серед іншого, у розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» відомості про дружину [PERSON] та пасинка [PERSON] , також зазначив, що у суб`єкта декларування та членів його сім`ї об`єкти декларування у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» та у розділі 12 «Грошові активи» відсутні (т. 2 а.с. 1-5). Встановлено, що 05 квітня 2023 року [PERSON] подав виправлену щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, у якій зазначив, серед іншого, у розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» відомості про дружину [PERSON] , у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» відомості про автомобіль марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, дата набуття 13 червня 2021 року, вартість 80 000 грн, власник [PERSON] , у розділі 12 «Грошові активи» відомості про наявні у нього та у його дружини - [PERSON] грошові кошти у сумі по 5 000 доларів США у кожного (т. 2 а.с. 6-12). Аналогічні відомості у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» та у розділі 12 «Грошові активи» у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік задекларувала [PERSON] (т. 3 а.с. 1-6). У той же час, відповідно до відомостей з ЄДРТЗ та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2342/2021/2623040 від 09 червня 2021 року [PERSON] придбала автомобіль марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , вартість якого за домовленістю сторін складала 207 075 грн (п. 3.1. договору) (т. 2 а.с. 78-81, 82- 83). Тобто, як [PERSON] , так і [PERSON] зазначили у щорічних деклараціях за 2021 рік вартість автомобілю марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, яка не відповідає правовстановлюючим документам. Також, 05 квітня 2023 року [PERSON] подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, у якій задекларував, серед іншого, у розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» відомості про дружину [PERSON] , у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» відомості про автомобіль марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, дата набуття 13 червня 2021 року, вартість 80 000 грн, власник [PERSON] , а також про автомобіль марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, дата набуття 15 жовтня 2022 рік, вартість 10 000 грн, власник [PERSON] ; у розділі 12 «Грошові активи» відомості про наявні у нього та у його дружини - [PERSON] грошові кошти у сумі по 10 000 доларів США у кожного (т. 2 а.с. 13-18). Аналогічні відомості у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» та у розділі 12 «Грошові активи» у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік задекларувала [PERSON] (т. 3 а.с. 7-12). Так, відповідно до відомостей з ЄДРТЗ 15 жовтня 2022 року [PERSON] придбала у [PERSON] автомобіль марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , за 10 000 грн (т. 2 а.с. 88, 92). 27 березня 2024 року [PERSON] подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, у якій, серед іншого, задекларував у розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» відомості про дружину [PERSON] , у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» житловий будинок з земельною ділянкою (кадастровий номер 599272623221), площею 148,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , дата набуття 23 березня 2023 року, вартість на дату набуття 646 960 грн, який належить на праві власності дружині - [PERSON] , у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» відомості про автомобіль марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, дата набуття 15 жовтня 2022 рік, вартість 10 000 грн, власник [PERSON] ; у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» дохід [PERSON] від відчуження рухомого майна у розмірі 285 414 грн та 370 000 грн, водночас зазначив, що у суб`єкта декларування та членів його сім`ї об`єкти декларування у розділі 12 «Грошові активи» відсутні (т. 2 а.с. 19-24). Аналогічні відомості у розділі 3 «Об`єкти нерухомості», у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби», у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» та у розділі 12 «Грошові активи» у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік задекларувала [PERSON] (т. 3 а.с. 13-19). Відповідно до відомостей з ЄДРТЗ та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2343/2023/3686983 від 03 березня 2023 року [PERSON] продала автомобіль марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , вартість якого за домовленістю сторін складала 285 414 грн (п. 3.1. договору) (т. 2 а.с. 84-85, 86-87). Тобто дохід, отриманий [PERSON] від продажу активу - автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , у виді перевищення вартості продажу над вартістю придбання активу становить 78 339 грн. У той же час встановлено, що 23 березня 2023 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер 2322183502:16:001:0256, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за реєстровим номером № 510, за умовами якого продаж сторони здійснили за 900 000 грн, з яких ціна продажу житлового будинку становить 646 960 грн, а земельної ділянки - 253 040 грн ( п. 13 договору), у той же час відповідно до Звітів про оцінку майна від 11 березня 2023 року, виконаних суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку визначена у розмірі 646 960 грн, а земельної ділянки -у розмірі 69 958 грн (п. 14 договору) (т. 2 а.с. 50-54). Враховуючи встановлені вище обставини, [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, у період з 2021 року по 23 березня 2023 року набували у власність активи, а саме: автомобілі PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , та MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] ; дохід, отриманий від продажу автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, VIN- код: [NUMBER] , у розмірі 78 339 грн; житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також грошові кошти в сумі по 10 000 доларів США кожен. Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що майно, набуте [PERSON] та [PERSON] у період з 2021 року по 23 березня 2023 року, може бути визнано особистою приватною власністю одного з подружжя (ст. 57 СК України). Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що активи, набуті [PERSON] та [PERSON] у період з 2021 року по 23 березня 2023 року, є їх спільною сумісною власністю, внаслідок чого [PERSON] має можливість вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійснення права розпорядження ними. Тобто прокурором доведено зв`язок зазначених вище активів, з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та набуття відповідачами [PERSON] та [PERSON] таких активів у один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. Щодо відповідності активів, набутих [PERSON] та [PERSON] , вимогам ч. 2 ст. 290 ЦПК України. За ч. 2 ст. 290 ЦПК України у редакції, станом на 02 травня 2025 року - день надходження позову до суду, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 3 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активи та стягнення їх в дохід держави може бути пред`явлено, якщо різниця між вартістю таких активів і законними доходами особи у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 КК України. Так, 28 листопада 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 липня 2019 року встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 007 грн. Тому, мінімальна сума різниці між вартістю активів та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, становить 1 003 500 грн (2 007грн х* 500). Враховуючи норми ст. 368-5 КК України, максимальна сума такої різниці становить шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК України для відповідного року; при цьому податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року у сумі 2270 грн. Тому, максимальна сума різниці між вартістю активів та законними доходами особи становить 7 377 500 грн (2270 грн/2 х 6500). Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року у сумі 2481 грн. Тому, максимальна сума різниці між вартістю активів та законними доходами особи становить 8 063 250 грн (2481 грн/2 х 6500). Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року у сумі 2684 грн. Тому, максимальна сума різниці між вартістю активів та законними доходами особи становить 8 723 000 грн (2684 грн/2 х 6500). Враховуючи обставини справи, зазначені прокурором у позові та представником відповідача у відзиві, суд вважає за необхідне дослідити питання щодо майнового стану [PERSON] та [PERSON] та джерела її доходів з метою перевірки фінансової спроможності на здійснення придбання активів у 2021 - 2023 роках. Щодо активів, набутих у 2021 році. Відповідно до відомостей з ДРФОПП за 2021 рік доходи (після утримання податків) [PERSON] становили 241 274,55 грн, а [PERSON] - 112 231,89 грн, також [PERSON] у цей період отримав пенсію у розмірі 78 544,80 грн, отже загальний дохід подружжя склав 432 051,24 грн (т. 2 а.с. 159-163, 172-173, 215). Колегія суддів погоджується і сторона відповідача не спростовує, що згідно з виписками про рух коштів по рахунках [PERSON] та [PERSON] , відкритих в AT КБ «Приват Банк», протягом 2021 року знято готівкою 94 263,40 грн, із яких 10 000 грн повернуто на банківські рахунки (поповнення рахунків), отже готівкові кошти, які були у розпорядженні подружжя, складали 84 263,40 грн (т. 1 а.с. 42). У той же час, як встановлено вище, [PERSON] у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік зазначив, що у суб`єкта декларування та членів його сім`ї об`єкти декларування у розділі 12 «Грошові активи» відсутні. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у редакції, станом на 31 грудня 2020 року, не підлягають декларуванню наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня цього року становив 2 102 грн. Тобто у 2020 році не підлягали декларуванню наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, сукупна вартість яких не перевищує 105 100 грн (50 х 2 102 грн). Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що загальна сума готівкових коштів, які могли бути у розпорядженні подружжя протягом 2021 року, складала 189 363,40 грн (105 100 грн + 84 263,40 грн). У той же час, як встановлено вище, у 2021 році [PERSON] придбала автомобіль PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, вартістю 207 075 грн, а також подружжям заощаджено 10 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 грудня 2021 року складає 272 782 грн. Тобто, за 2021 рік [PERSON] та [PERSON] набули активи на загальну суму 479 857 грн, вартість яких майже у двічі перевищує загальну суму готівкових коштів, які отримані із законних джерел та могли бути у розпорядженні подружжя протягом 2021 року. Щодо активів, набутих у 2022 році. Згідно з інформації ДРФОПП за 2022 рік доходи (після утримання податків) [PERSON] склав - 614 076,18 грн, а [PERSON] - 165 939,16 грн, пенсійні виплати [PERSON] за цей період склали 102 996,97 грн, тобто загальний дохід подружжя становив 883 012,31 грн (т. 2 а.с. 163-165, 173-174, 215-216). Відповідно до відомостей про рух коштів по рахунках [PERSON] та [PERSON] , відкритих в АТ КБ «Приват Банк», АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Державний ощадний банк України», які містяться на оптичному диску, безготівкові витрати подружжя склали 989 778,75 грн, знято готівкою кошти у сумі 208 100 грн, поповнено рахунок на 1 600 грн (т. 1 а.с. 42). Встановлені обставини дають підстави для висновку, що загальна сума готівкових коштів, які могли бути у розпорядженні подружжя протягом 2022 року, складала 206 500 грн (208 100 грн - 1 600 грн). Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до декларацій, які подавали [PERSON] та [PERSON] за 2022 рік, грошові активи, заощаджені ними у 2021 році у сумі 10 000 доларів США, подружжям не витрачалися. У той же час, як встановлено вище, у 2022 році [PERSON] придбала автомобіль марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , вартістю за договором 10 000 грн, а також подружжям заощаджено 10 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 грудня 2022 року становить 365 686 грн. За матеріалами справи встановлено, що у витягу з ЄДРТЗ зазначені загальні характеристики автомобіля марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN- код: [NUMBER] , зокрема дату ввезення на територію України та реєстрацію права власності 03 грудня 2021 року за першим власником [PERSON] , а також вартість автомобіля у розмірі 413 251,73 грн (т. 2 а.с. 88-89). 15 жовтня 2022 року здійснено перереєстрацію цього автомобіля на підставі договору купівлі-продажу за [PERSON] та зазначено вартість у розмірі 10 000 грн (т. 2 а.с. 88, 92). Судом встановлено, що згідно з консультацією ПП «Ажіо.» № 64/24 від 04 жовтня 2024 року ринкова вартість автомобіля марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , станом на 15 жовтня 2022 року становить 786 300,00 грн (т. 2 а.с. 142-146). У той же час, прокурор наполягав на тому, що суд має врахувати вартість автомобіля марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, у розмірі 26 000 доларів США, що еквівалентно 950 560 грн, яку зазначала [PERSON] у поясненнях, наданих у межах розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя справи № 331/6675/23. Так, колегією суддів встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала об`єднана справа про адміністративне правопорушення № 331/6675/23, за результатом розгляду якої судом ухвалена постанова від 01 лютого 2024 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, у тому числі за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП. Ця постанова набрала законної сили 02 серпня 2024 року (т. 3 а.с. 192-211, 277-301). У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що суд дослідив, серед іншого, письмові пояснення [PERSON] про те, що фактично автомобіль марки MAZDA CX-5, 2021 року виготовлення, придбано за ціною 26 000 доларів США, а також інформацію Київського НДІСЕ про те, що довідкова вартість транспортного засобу MAZDA CX-5, 2021 року виготовлення, складає 836 700 грн. Також суд дійшов висновків, що матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, доведено придбання дружиною [PERSON] - [PERSON] транспортного засобу MAZDA CX-5, 2021 року виробництва, за ціною, нижчою за ринкову, а також, що [PERSON] та його дружина були обізнані про те, що придбали автомобіль саме у [PERSON] , який на той час був підлеглим особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 82 ЦПК України, для суду у межах розгляду справи за позовом про визнання необґрунтованими активи та їх стягнення в дохід держави постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою у частині вартості подарунку. Також колегія суддів не бере до уваги відомості, зазначені у відповіді на запит ТОВ «Інтернет - реклама РІА» щодо оголошення про продаж автомобіля марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , яке було розміщено на сайті auto.ria.com 14 травня 2022 року з зазначеною вартістю 27 300 доларів США, оскільки ця інформація свідчить лише про очікуваний дохід продавця від продажу транспортного засобу, а не про його дійсну вартість (т. 2 а.с. 150-151). Відповідно до ч. 3 ст. 290 ЦПК України для визначення вартості активів, зазначених у частині другій цієї статті, застосовується вартість їх набуття, а у разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна ринкова вартість таких або аналогічних активів на дату набуття. З огляду на встановлені вище обставини колегія суддів вважає, що [PERSON] набула актив - автомобіль марки MAZDA СХ-5, 2021 року виготовлення, VIN-код: [NUMBER] , за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, тому вартість цього активу має бути визначена за мінімальною ринковою вартістю таких або аналогічних активів на дату набуття, а саме згідно з висновком ПП «Ажіо.» у розмірі 786 300,00 грн. Тобто, за 2022 рік [PERSON] та [PERSON] набули активи на суму 375 686 грн, а ураховуючи ринкову вартість транспортного засобу - на суму 1 151 986 грн, вартість яких значно перевищує загальну суму готівкових коштів, які отримані із законних джерел та могли бути у розпорядженні подружжя протягом 2022 року. Суд не погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо неможливості врахування консультації № 64/24 від 04 жовтня 2024 року, наданої суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо.» (т. 2 а.с. 142-147), як доказу мінімальної ринкової вартості транспортного засобу. Так, у судовому засіданні встановлено, що консультація № 64/24 від 04 жовтня 2024 року надана на виконання умов договору № 40/24 від 25 січня 2024 року про надання консультаційних послуг з питань вартості активів, укладеного між НАЗК та ПП «Ажіо.» за результатом тендеру UA-2023-12-26-01526-а. Відповідно до п 5-7 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право у разі встановлення ним доказів того, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула необґрунтовані активи або що такі активи набула інша особа за її дорученням чи в інших передбачених ст. 290 ЦПК України випадках, - порушувати перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою або у визначених законом випадках - перед Офісом Генерального прокурора питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Водночас, згідно із ч. 1, 2 ст. 76, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, такими засобами як письмові докази, а саме документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Тобто, документи, зокрема консультація № 64/24 від 04 жовтня 2024 року, надана суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо.», що отримані НАЗК в ході виконання покладених на нього повноважень та передані до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури для вирішення питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, є належними доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Окрім цього судом враховано, що письмова консультація № 64/24 від 04 жовтня 2024 року складена в межах законодавчо передбаченої форми оціночної діяльності (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні») оцінювачем [PERSON] , яка на момент оцінки мала кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, у тому числі за напрямком 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». У свою чергу, ПП «Ажіо.», в якому оцінювач [PERSON] провадила свою діяльність, мало Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, який дозволяв його оцінювачам проводити практичну оціночну діяльність, зокрема, за напрямком 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Відомості про оцінювача [PERSON] та суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо.» містяться в Державному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності (веб-доступ: https://www.spfu.gov.ua/ua/content/spf-estimate-registers.html). З тексту консультації вбачається, що під час визначення мінімальної ринкової вартості транспортного засобу оцінювачем застосовані методичні підходи, передбачені «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних транспортних засобів», зареєстрованої у Міністерстві юстиції за № 1074/8395 від 24 листопада 2003 року, у межах порівняльного підходу розрахунок відбувався із урахуванням перелічених застережень та припущень, виходячи з найбільш песимістичних уявлень про характеристики транспортного засобу, що могло б вплинути на зниження середньоринкової вартості об`єкту оцінки. Тому, консультація ПП «Ажіо.» № 64/24 від 04 жовтня 2024 року складена належним суб`єктом, у встановленому законом порядку та шляхом застосування затвердженої методики оцінки колісних транспортних засобів, підстав сумніватися у належності, допустимості та достовірності цього доказу судом не встановлено, а стороною відповідача висновки консультації не спростовані. Щодо активів, набутих у 2023 році. Судом встановлено, що за інформацією ДРФОПП за період з січня по квітень 2023 року доходи (після утримання податків) [PERSON] склали - 187 580,55 грн, а [PERSON] - 368 012,82 грн, у тому числі 285 414 грн за продаж 03 березня 2023 року автомобіля марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, пенсійні виплати за цей період [PERSON] склали 32 964,75 грн, а [PERSON] - 39 233,16 грн, отже загальний дохід подружжя за вказаний період становив 627 791,28 грн (т. 2 а.с. 166-167, 174, 215-216, 233-234). Відповідно до руху коштів по рахунках подружжя [PERSON] , відкритих у АТ КБ «Приват Банк» та АТ «Державний ощадний банк України», що містяться на оптичному диску, встановлено зняття готівки у сумі 100 000 грн, витрати у безготівковій формі склали 660 126 грн (т. 1 а.с. 42). Тобто, за період з січня по квітень 2023 року у розпорядженні подружжя [PERSON] могли перебувати готівкові кошти, законність джерел походження яких підтверджується матеріалами справи, у сумі близько 100 000 грн. Окрім цього, як встановлено вище у щорічних деклараціях за 2023 рік [PERSON] та [PERSON] зазначили, що у суб`єкта декларування та членів його сім`ї об`єкти декларування у розділі 12 «Грошові активи» відсутні. Тобто заощаджені протягом 2021-2022 років грошові активи у сумі 20 000 доларів США були витрачені [PERSON] протягом 2023 року. Як встановлено судом, 23 березня 2023 року [PERSON] придбала житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ціна продажу якого становила 646 960 грн, і земельну ділянку за цією ж адресою - за ціною 253 040 грн. Відповідно до п. 14 договору ціна договору у розмірі 900 000 грн (т. 2 а.с. 50- 54). У той же час, згідно з консультацією ПП «Ажіо.» № 62/24 від 03 жовтня 2024 року, станом на 23 березня 2023 року ринкова вартість житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,5 кв.м. складає 1 841 500 грн, а ринкова вартість земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), складає - 229 500 грн (т. 2 а.с. 67-74). Суд не погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо неможливості врахування консультації № 62/24 від 03 жовтня 2024 року, наданої суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо.» (т. 2 а.с. 67-77), як доказу мінімальної ринкової вартості нерухомого майна, з тих же підстав, за яких суд врахував висновки консультації № 64/24 від 04 жовтня 2024 року. Разом з тим суд ураховує, що письмова консультація № 62/24 від 03 жовтня 2024 року складена з дотриманням норм ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачем [PERSON] , яка на момент оцінки мала кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, у тому числі за напрямком 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них». У той же час ПП «Ажіо.», в якому оцінювач [PERSON] провадила свою діяльність, мало Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, який дозволяв його оцінювачам проводити практичну оціночну діяльність, зокрема, за напрямком 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них». Із тексту консультації встановлено, що дослідження щодо визначення мінімальної ринкової вартості нерухомого майна проведено в межах порівняльного підходу, для чого оцінювач провів аналіз ринку нерухомості, знайшов об`єкти за такими критеріями: щодо житлового будинку - площа від 100 метрів, поверховість - 2-3 поверхи, наявність надвірних споруд, щодо земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови, а також подібне розташування об`єктів у межах Запорізького району Запорізької області; під час порівняння об`єктів врахував поправки на вартість торгівельної знижки продавця, на розташування в населеному пункті, на фізичний стан, на площу, на наявність комунікацій (щодо житлового будинку). Для надання консультації оцінювач застосував методи та підходи, передбачені «Національним стандартом № 2», затвердженим постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1442. Отже, на переконання суду, консультація ПП «Ажіо.» № 62/24 від 03 жовтня 2024 року складена належним суб`єктом, у встановленому законом порядку та шляхом застосування затвердженої методики оцінки (визначення вартості) нерухомого майна станом на 23 березня 2023 року. Спростовуючи висновки ПП «Ажіо.» щодо ринкової вартості нерухомого майна, представник [PERSON] посилався на копії Звітів про оцінку майна від 11 березня 2023 року, виконаних суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , на які містяться посилання у п. 14 договору купівлі - продажу від 23 березня 2023 року (т. 2 а.с. 50-54). Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Колегія суддів звертає увагу, що представник відповідача [PERSON] - адвокат Озюменко Є.В. на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, зокрема не ініціював допит оцінювачів, які визначали ринкову вартість спірного майна, не звертався з клопотаннями про проведення експертизи ані на стадії підготовчого засідання, що з`ясовувалось судом, ані у подальшому. Визначивши на власний розсуд суму коштів, які відображені у договорі купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки як ціна такого майна, сторони договору добровільно взяли на себе як тягар доказування розміру коштів, реально сплачених на його виконання, так і усі ризики можливих негативних наслідків у випадку не доведення цього. Згідно із ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, колегія суддів враховує, що консультація № 64/24 ПП «Ажіо.» щодо ринкової вартості нерухомого майна складена незацікавленою особою, належних та достатніх доказів, які б поставили під сумнів висновки консультації, представником відповідача суду не надано. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 290 ЦПК України, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що для визначення вартості активу - нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , необхідно врахувати ринкову вартість житлового будинку, визначену ПП «Ажіо.» - 1 841 500 грн, та вартість придбання земельної ділянки, зазначену у договорі від 23 березня 2023 року, а саме 253 040 грн, тобто загальна вартість нерухомого майна складає 2 094 540 грн (1 841 500 грн + 253 040 грн). Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи адвоката Озюменка Є.В. про те, що автомобіль марки PEUGEOT 308, 2012 року виготовлення, був проданий 03 березня 2023 року, тобто незадовго до придбання об`єктів нерухомого майна, а також про використання [PERSON] у 2023 році заощаджень у виді 20 000 доларів США, оскільки ці грошові активи [PERSON] не зазначили у деклараціях за 2023 рік, тому колегія суддів доходить висновку, що грошові активи у сумі 1 016 786 грн (285 414 грн з продажу автомобіля та 20 000 доларів США, вартість яких за курсом НБУ станом на 23 березня 2023 року становила 731 372 грн (20 000 доларів США х 36,5686 грн) були витрачені [PERSON] для придбання нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . У той же час, вартість набутих активів - нерухомого майна, визначена відповідно до ч. 3 ст. 290 ЦПК України у сумі 2 094 540 грн, значно перевищує загальну суму готівкових коштів, джерела походження яких встановлені судом та які могли перебувати у розпорядженні подружжя [PERSON] . Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що [PERSON] та [PERSON] за 2021, 2022 та 2023 роки здійснювали безготівкові розрахунки за придбання іноземної валюти, транспортних засобів чи об`єкти нерухомого майна, тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що ці активи придбані виключно за готівкові кошти. Разом з тим, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, документи, які надала сторона відповідача [PERSON] на обґрунтування заперечень, а саме довідки АТ КБ «Приват Банк» про те, що [PERSON] у період з 21 червня 2024 року по 15 липня 2024 року, а [PERSON] за період з 16 по 19 липня 2024 року здійснили валютообмінні операції (т. 4 а.с. 103-104), а також копія довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 18 червня 2025 року про те, що на рахунок [PERSON] надійшли кошти в сумі 480 250 грн, які 04 жовтня 2019 року зняті готівкою через касу банку (т. 4 а.с. 163), не містять інформації щодо предмета доказування, оскільки підтверджують статки подружжя у інші періоди, аніж зазначено у позові. Тому, на підставі ч. 4 ст. 77 ЦПК України, ці докази не беруться судом до уваги при ухваленні рішення. Щодо активу, набутого відповідачем [PERSON] . Судом встановлено, що 26 квітня 2023 року [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за реєстровим номером 717. Так, за умовами пункту 2.1. договору ціна продажу квартири визначена у розмірі 1 627 303 грн, а відповідно до пункту 2.3. договору ринкова вартість квартири згідно зі Звітом про оцінку майна від 19 квітня 2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , складає 1 369 656 грн (т. 2 а.с. 56-59, 115). У позовній заяві прокурор стверджував, що [PERSON] набула зазначену квартиру за дорученням [PERSON] . У той же час, враховуючи норми ч. 4, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а також практику Верховного Суду, вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. Прокурор у позовній заяві не зазначив жодних конкретних обставин, які могли б свідчити про те, що [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , саме в інтересах суб`єкта декларування - [PERSON] та що останній отримував вигоду від цього активу. Під час розгляду справи по суті позиція прокурора зводилася до того, що необхідно довести факт відсутності у [PERSON] власних коштів для придбання квартири та можливість придбання лише за кошти батька - [PERSON] , а обставини участі батька у процесі придбання квартири чи користування останнім спірною квартирою прокурор вважав такими, які не є предметом спору. Натомість, представник відповідача [PERSON] - адвокат Костюк Т.О. до відзиву на позовну заяву долучила акт про фактичне проживання, виданий Головою правління ОСББ «Хортицьке шосе 32А», у якому зазначено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , разом з нею фактично проживають, але не прописані її чоловік [PERSON] , [INFO] та її дочка [PERSON] , [INFO] (т. 5 а.с. 20). Також, стороною відповідача надано копії платіжних інструкцій про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , за період з 2023 по 2025 роки, у яких платниками зазначені [PERSON] та [PERSON] (т. 5 а.с. 22-41, 50-103), договір сервісного обслуговування побутового споживача від 01 сернпя 2023 року, укладений [PERSON] та АТ «Запріжгаз», акт встановлення пломб вузла обліку у квартирі [ADDRESS] , складений представником АТ «Запріжжяобленерго» та [PERSON] 17 липня 2025 року (т. 5 а.с. 42-47). Під час судового розгляду знайшли підтвердження доводи адвоката Костюк Т.О. про те, що [PERSON] не користувався квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до виписок по його рахунках, які містяться в матеріалах справи, він здійснював систематичну оплату за товари поблизу об`єктів нерухомості, які належать [PERSON] на праві власності, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , та будинку в с. Бабурка Запорізького району Запорізької області. Враховуючи встановлені обставини та

Outcome: partial