Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс»), у грудні 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в розмірі 30 215,20 грн. Посилається на те, що 10.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір № 3117800929-146420. 16.11.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та позичальником [PERSON] на підставі Заявки на пролонгацію від 16.11.2021 до договору позики 555159445086, підписаної нею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір позики № 555159445086001, відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім Договором № 555159445086 в сумі 8000.00 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю позику та сплатити проценти. Однак відповідачка не виконує свої зобов`язання за договорами, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 07.03.2023 було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3117800929-146420. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3117800929-146420. 18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555159445086001. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 3117800929-146420 та за договором №55159445086001. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, викликалася шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, яку отримала 09.12.2025, що є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву відповідачка не подавала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 10.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у позику № 3117800929-146420. Згідно умов договору позичальник надає відповідачці кредит у розмірі 2000 гривень. Строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 10.11.2021 і закінчується 24.11.2021 (включно). Договір підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором S4YURT6R, який був відправлений 10.11.2021 о 10:16:17 та введений 10.11.2021 о 10:18:21. Сторони погодили графік розрахунків, який є додатком №1 до договору, відповідно до якого 24.11.2021 [PERSON] зобов`язувалась повернути 2546 грн кредиту, в тому числі 2000 грн - тіло та 546 грн - відсотки. Позивачем надано також паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику. Відповідно до підтвердження ТОВ ФК «Профітгід» в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-130 від 25.05.2021 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів у розмірі 2000,00 грн на картку № [NUMBER] , призначення: Переказ для позики 3117800929-146420. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 07.03.2023 уклали договір №07/03/23 відповідно до якого відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2). Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 07.03.2023, реєстру боржників, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги, в тому числі за договором № 3117800929-146420 до відповідачки. 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2). Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 28.08.2025, реєстру боржників, ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальника [PERSON] , в тому числі, за договором № 3117800929-146420. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора за кредитним договором № 3117800929-146420 від 10.11.2021, заборгованість становить 2546 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 546 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 3117800929-146420 від 10.11.2021 станом на дату відступлення права вимоги 28.08.2025, заборгованість становить 9722 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 7722 грн. Крім того, згідно розрахунку позивача станом на 12.11.2025, встановлено, що станом на день розрахунку заборгованість становить за тілом кредиту - 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7722 грн, усього 9722 грн. ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] 16.11.2021 уклали Договір № 555159445086001 (пролонгація). Укладенням цього Договору Сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язань Позичальника по погашенні заборгованості по договору позики №555159445086 в сумі 8000.00 грн на строк 30 днів календарних днів під проценти, вказані в п.1.1.1., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (СМС-код)7407. Сторони погодили графік платежів№ 555159445086001-1, який є додатком №1 до договору позики № 555159445086001 від 16.11.2021, та відповідно до якого за весь строк кредитування (з 17.11.20221 по 16.12.2021) відповідачка повинна сплатити 8000 грн тіла кредиту та 4208,10 грн - відсотків. Позивачем надано також паспорт позики та правила про надання коштів у позику. 18.12.2023 укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників. 21.12.2023 укладено додатковий договір 1 до договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023, відповідно до якого сторони вирiшили внести змiни до договору факторингу, зокрема, зазначено, що право вимоги переходить до Фактора з моменту пiдписання сторонами Акту приймання-передавання Реестру Боржникiв в паперовому виглядi, який є пiдтвердженням передачi Фактору права грошової вимоги до Боржникiв, пiсля чого Фактор стає новим кредитором по вiдношенню до Боржникiв стосовно переданого Права вимоги. Відповідно до платіжної інструкції від 27.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало «ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» 1100000 грн фінансування за договором факторингу. Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 22.12.2023, реєстру боржників від 22.12.2023, ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 555159445086001. Розмір заборгованості за Договором № 555159445086001 від 16.11.2021, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20 493,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12 493,20 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] 10.11.2021 уклали Договір про надання коштів у позику № 3117800929-146420 на суму 2000 гривень до 24.11.2021 (включно), строк користування кредитними коштами -14 днів. Факт одержання коштів відповідачкою підтверджується підтвердженням ТОВ ФК «Профітгід», відповідно до якого було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн на картку № [NUMBER] , призначення: переказ для позики 3117800929-146420. Як встановлено судом, на підставі договорів факторингу від 07.03.2023 №07/03/23 та від 28.08.2025 №28-08/25, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3117800929-146420, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом. Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Як видно із розрахунку заборгованості ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 3117800929-146420 від 10.11.2021 станом на дату відступлення позивачу права вимоги 28.08.2025, заборгованість становить 9722 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 7722 грн. Тобто ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування: з 24.11.2021 по 23.02.2022 включно, тоді як строк кредитування, який передбачений договором закінчився 24.11.2021, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Крім того, згідно розрахунку позивача, встановлено, що станом на день розрахунку -12.11.2025, заборгованість відповідачки не змінилася та становить: за тілом кредиту - 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7722 грн, усього 9722 грн. Доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування, матеріали справи не містять. Тому, підтвердженим розміром відсотків, за кредитним договором суд вважає, розмір відсотків, який погоджений сторонами у графіку розрахунків, який є додатком №1 до договору, а саме в сумі 546 грн. Оскільки відповідачкою не спростовано такий розмір заборгованості, то позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, на суму 2546 грн. Крім того, судом встановлено, що ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] 16.11.2021 уклали Договір позики № 555159445086001 (пролонгація) на суму 8000,00 гривень, строк кредитування складає 30 календарних днів (з 17.11.20221 по 16.12.2021), яким продовжили строк виконання зобов`язань позичальника по погашенні заборгованості по договору позики №555159445086 в сумі 8000.00 грн. Як встановлено судом, на підставі договору факторингу від 18.12.2023 №18/12-2023 право вимоги до відповідачки за договором позики № 555159445086001 (пролонгація), перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом. Як видно із графіку платежів, який є додатком №1 до договору і, який згідно пункту 1.2. договору,є його невід`ємною частиною, сторони погодили розмір відсотків у розмірі 4208,10 грн. Разом із тим, позивачем заявлено розмір відсотків 12493,20 грн, що суперечить умовам договору, при цьому, порядок розрахунків такого розміру відсотків відсутній. Тому, суд вважає підтвердженим розмір відсотків погоджений сторонами у графіку платежів у розмірі 4208,10 грн. Тому, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення 8000 грн тіла кредиту та 4208,10 грн - відсотків, разом 12208,10 грн. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Отже, оскільки відповідачкою не спростовано загальний розмір заборгованості за Договорами № 3177800929-146420 від 10.11.2021 та № 555159445086001 (пролонгація) від 16.11.2021, у розмірі 14754,10 (2546+12208,10) вказану суму слід стягнути із відповідачки в користь позивача. Згідно зі статтею 81 Цивільним процесуальним кодексом України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, реалізуючи принцип змагальності сторін. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 13000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3500,00 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial