Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 04.10.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрила виконавче провадження №67010810 про стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості на підставі виконавчого напису №22474, вчиненого 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Вважає цей виконавчий напис таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вчинений не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, тому він не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Крім того, вказує, що не отримував жодної вимоги від банку про усунення порушень основного зобов`язання. Нотаріус не повідомляв його про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису. У зв`язку з цим йому не було відомо на підставі яких документів був вчинений виконавчий напис, він не мав можливості подати заперечення або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та банком щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, просить визнати виконавчий напис №22474, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 20.08.2021 таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з АТ «Банк Форвард» 23323,75 грн безпідставно стягнутих з нього коштів за цим виконавчим написом та судові витрати в сумі 8211,20 грн. Згідно уточненої позовної заяви позивач вказав, що в рамках виконавчого провадження №67010810 від 04.10.2021 приватним виконавцем Павелків Т.Л. з нього на користь АТ «Банк Форвард» стягнуті грошові кошти в сумі 23323,75 грн. У зв`язку з відступленням прав вимоги за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», просить стягнути з останнього безпідставно стягнуті з нього грошові кошти в сумі 23323,75 грн та судові витрати. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Підодвірний Т.І. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У своєму відзиві на позов просив в задоволенні позову відмовити, оскільки з 08.03.2023 розпочата процедура ліквідації АТ «Банк Форвард» та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.09.2023 №1140 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» призначений Караченцев А.Ю. з 20.09.2023. У зв`язку з тим, що на момент звернення позивача до суду з позовом у банку вже введена тимчасова адміністрація та проводиться ліквідаційна процедура, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, вказав, що 15.08.2024 банк відступив право вимоги за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012, укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] , для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», шляхом купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав за результатами проведених електронних торгів, оформлених протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-20240708-70801 від 29.07.2024 та укладення Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426305/1. На дату продажу заборгованість за кредитним договором становила 22223,75 грн. У зв`язку з цим, з 15.08.2024 банк не є кредитором за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 та заборгованість за кредитом в банку не обліковується, тому банк не може бути відповідачем по справі. Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 08.09.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 10.09.2025 суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду на 14.10.2025. 16.09.2025 представник відповідача АТ «Банк Форвард» надіслав до суду відзив на позов. 14.10.2025 розгляд справи відкладений на 28.10.2025. 21.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Підодвірного Т.І. про заміну первісного відповідача АТ «Банк «Форвард» належним, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 28.10.2025 суд залучив до участі в справі як співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків - 5 днів з дня надходження ухвали про залишення позовної заяви без руху до електронного кабінету представника позивача. Запропонував позивачу [PERSON] через його представника [PERSON] усунути виявлені судом недоліки позовної заяви, надавши суду позовну заяву в новій редакції, у якій зазначити найменування залученого співвідповідача, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та докази направлення позовної заяви в новій редакції з додатками усім співвідповідачам. Ухвала надійшла до електронного кабінету представника позивача 29.10.2025. 03.11.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив позовну заяву в новій редакції, докази надіслання її копії відповідачам та клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни інформацію щодо розподілу коштів стягнутих з позивача у виконавчому провадженні №67010810. 04.11.2025 суд витребував у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. інформацію щодо розподілу коштів стягнутих з позивача у виконавчому провадженні №67010810. Судове засідання призначив на 04.12.2025. 04.12.2025 розгляд справи відкладався на 18.12.2025 у зв`язку з ненадходженням витребуваної інформації та за клопотанням представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Шпичак К.М. 18.12.2025 суд витребував у відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» інформацію про надходження товариству, що є правонаступником АТ «Банк «Форвард» за договором про відступлення прав вимоги №GL1N426305/1 від 15.08.2024, коштів у розмірі 22223,75 грн, стягнутих з [PERSON] за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 у виконавчому провадженні №67010810. Судове засідання відкладене на 26.12.2025. 25.12.2025 до суду надійшла інформація від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання ухвали суду від 18.12.2025 про витребування доказів, про те, що кошти в розмірі 2223,75 грн, стягнуті з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 у виконавчому провадженні №67010810 на рахунок товариства не надходили. 26.12.2025 сторони та треті особи до суду не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що 03.05.2012 [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», уклали кредитний договір №96910307, за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 3233,60 грн. на придбання пральної машини «Vico» на строк 277 днів, починаючи з 04.05.2012 по 04.02.2013, зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01% річних. Сторони визначили, що погашення кредиту буде здійснюватись щомісячними платежами в розмірі 360 грн. останній платіж в сумі 353,78 грн. 20.08.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. видав виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22474, яким запропонував звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №96910307 від 04.05.2012, укладеним з первісним кредитором ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», стягнення заборгованості проводиться за період з 15.12.2018 по 15.03.2019, загальна сума заборгованості становить 22223,75 грн. 04.10.2021 на підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрила виконавче провадження № 67010810. У зв`язку з фактичним виконанням, а саме стягненням з [PERSON] суми заборгованості за виконавчим документом та основної винагороди приватного виконавця, постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 14.08.2025 виконавче провадження закінчене. На підставі рішення Правління Національного банку України від 07.03.2023 №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард», рішенням виконавчої дирекції гарантування вкладів фізичних осіб №276 від 07.03.2023 розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 по 07.03.2026 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.09.2023 №1140, з 20.09.2023 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначений провідний професіонал з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцев А.Ю., якому делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Банк Форвард». 15.08.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги, за яким останньому передані прававимоги до позичальників та/або фізичних осіб, зазначених в додатку №1 до цього договору. Згідно витягу із Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, боржників за такими договорами, прав вимоги та боржників за дебіторською заборгованістю станом на 15.08.2024 , що є додатком №1 до вищевказаного договору про відступлення прав вимоги, за п/п №3786 вказаний [PERSON] , що має заборгованість за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 в сумі 22223,75 грн. Виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, який не посвідчувався нотаріально, що визнається учасниками справи, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Норми права, які застосував суд. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19). Оцінка суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року, з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.08.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, що не був посвідчений нотаріально. Таким чином, враховуючи, що укладений між фінансовою установою та позичальником кредитний договір, на підставі якого виданий оспорюваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду який викладено, зокрема, у постановах: від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19 (провадження №61-20408св21), від 19.10.2022 року у справі №278/2416/21 (провадження №61-5756св22). Щодо позовної вимоги про стягнення грошової суми, як набутої без достатньої правової підстави, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити з таких підстав. Заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, оскільки згідно договору про відступлення прав вимоги, який укладений 15.08.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до останнього перейшло право вимоги до позичальників та/або фізичних осіб, зазначених в додатку №1 до цього договору. Згідно витягу із Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, боржників за такими договорами, прав вимоги та боржників за дебіторською заборгованістю станом на 15.08.2024, що є додатком №1 до вищевказаного договору про відступлення прав вимоги, за п/п №3786 вказаний [PERSON] , що має заборгованість за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 в сумі 22223,75 грн. Проте кредитний договір, про стягнення заборгованості за яким був вчинений спірний виконавчий напис нотаріуса, має номер 96910307 та датований 04.05.2012, а згідно вищевказаного реєстру до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012. Також згідно інформації, наданої на виконання ухвали суду від 18.12.2025, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило, що кошти в розмірі 2223,75 грн., стягнуті з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за кредитним договором №99079543 від 13.08.2012 у виконавчому провадженні №67010810 на рахунок товариства не надходили. За наведених обставин, оскільки належними доказами не доведено переходу права вимоги за спірним кредитним договором №96910307 від 04.05.2012 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд вважає, що належним відповідачем щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача безпідставно набутих коштів є АТ «Банк Форвард». Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Проте згідно з п. 3, 7, 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується. Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів у процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України: від 13 червня 2016 року у справі №6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 13 березня 2018 року у справі №910/23398/16, від 22 серпня 2018 року у справі №559/1777/15-ц. Суд встановив, що предметом позову [PERSON] є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з АТ «Банк Форвард» безпідставно набутих грошових коштів в сумі 23323,75 грн. Зазначений позов пред`явлений до суду 08.09.2025, про що свідчить відповідна відмітка на титульній стороні позовної заяви. На підставі рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2023 року №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 березня 2023 року №276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року включно. Так, процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також - Закон №4452-VI), який є спеціальним законом, що унормовує ці правовідносини. У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону №4452-VI передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону №4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним стосовно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону №4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Пунктами 1-3 частини другої та абзацом першим частини третьої статті 46 Закону №4452-VI, якою врегульовано наслідки початку процедури ліквідації банку, визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Згідно з частиною першою статті 52 Закону №4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Таким чином, на час виникнення у відповідача кондиційних зобов`язань перед позивачем щодо повернення безпідставно набутих коштів, а також на час звернення позивача до суду з цим позовом ліквідаційна процедура АТ «Банк Форвард» була розпочата, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації банку зумовлює для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема запровадження спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 28 травня 2020 року у справі №757/23256/17-ц (провадження №61-48713св18), від 29 травня 2019 року у справі №758/771/16-ц (провадження №61-34470св18), від 25 березня 2020 року у справі №761/13926/15-ц (провадження №61-39784св18). Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення і у постанові Верховного суду від 30 червня 2021 року у справі №761/40321/18. Суд враховує, що 10.03.2023 на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення «До уваги кредиторів АТ «Банк Форвард», в якому зазначено, що задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна (активів) банку, у черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виходячи з викладеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з АТ «Банк Форвард» безпідставно набутих коштів не підлягають задоволенню, оскільки стягнення коштів має відбуватися у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн, на підтвердження понесення яких долучив договір про надання правової допомоги від 15.08.2025 року, акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 15.08.2025 та платіжну інструкцію №2.269035191.1 від 19.08.2025. Правову допомогу позивачу у справі надавав адвокат Підодвірний Т.І. на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.08.2025. Згідно акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 15.08.2025, адвокатом Підодвірним Т.І. були надані правові послуги, в т.ч. надання усної консультації тривалістю 1 година, вартість якої становить 1000 грн; проведення аналізу судової практики місцевих та апеляційних судів, щодо вирішення спорів тривалістю 2 години, вартість яких становить 2000 грн; підготовка позовної заяви до суду, тривалістю 4 години, вартість якої складає 4000 грн. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач просить стягнути 7000 грн. витрат на правову допомогу, позов задоволений частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3500 грн.

Outcome: partial