Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Усенка М.І. звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивований тим, що 13.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність ''Мілоан'' (далі по тексту - ТОВ ''Мілоан'') та відповідачкою [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9189552 (далі по тексту кредитний договір) у вигляді електронного документу. За умовами якого остання отримала кредит у сумі 5000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 26.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Кредит-Капітал'' (далі по тексту ТОВ ''ФК ''Кредит-Капітал'') укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 9189552 від 13.03.2023 року перейшло до ТОВ ''ФК'' Кредит-Капітал''. Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ними, сплати комісії не виконала, тому у останньої перед позивачем виникла заборгованість, у розмірі 19825 грн з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 14325,00 грн, заборгованість за комісією 500 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 19825,00 грн. Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також цією ухвалою витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості, щодо надходження в період з 13.03.2023 року по 15.03.2023 р. на належну відповідачці банківську картку кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. Витребувана інформація надійшла до суду 29.12.2025 року. Представник позивача ТОВ ''ФК'' Кредит-Капітал'' в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за останнім зареєстрованим місцем проживання. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не скористалася. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.5 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.п.6,12 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч.12 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України ''Про електронну комерцію'' визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 13.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9189552 у вигляді електронного документу. Згідно з п.1.2., п.1.3, Розділу 1. Договору сума кредиту становить 5000 грн, кредит надається строком на 105 днів з 13.03.2023 року і складається з пільгового (15 днів) та поточного (90 днів) періодів. Згідно з п.п.1.5.1 Розділу 1 Договору комісія за надання кредиту 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідачка підписала кредитний договір та додатки до нього (Додаток № 1 графік платежів, Додаток № 2 паспорт споживчого кредиту) 13.03.2023 року о 10:43 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Z31374, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем. ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши 13.03.2023 року кошти у сумі 5000,00 грн на платіжну картку відповідачки (а.с.15 зворот, 44). Відповідно до укладеного Договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26.06.2023 року, право вимоги по кредитному договору № 9189552 від 13.03.2023 року укладеного з [PERSON] , ТОВ «Мілоан» відступила ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на суму 19825,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 14325,00 грн, заборгованість за комісією 500 грн (а.с.17зворот-27). Вказана сума заборгованості відповідача за договором підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 9189552 від 13.03.2023 року (а.с.17). 04.11.2025 року позивач направив відповідачу претензію в якій повідомив про відступлення прав вимоги за кредитним договором, та просив сплатити заборгованість за договором, але остання борг не повернула (а.с.27 зворот). Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачці було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж остання їх належним чином не виконала, суд вважає, що з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 9189552 від 13.03.2023 року, яка становить 19825,00 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги стороною позивача надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, акт №Д/9316 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 року на загальну суму 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг від 12.11.2025 року до акту № Д/9316 від 12.11.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, ордер про надання правничої допомоги серії ВС № 1408806. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст.137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 8000,00 грн.

Outcome: approved