Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»(далі-позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. У позовній заяві просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 406 776,43 грн, що складається із розміру трьох процентів річних 104 033,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 302 743,43 грн та судові витрати у розмірі 6 101,64 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.06.2014 у цивільній справі №635/1581/14-ц ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором ML 703/228/2008 від 30.07.2008 у розмірі 1 154 870,37грн. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» є єдиним власником усіх прав вимог за вищевказаним кредитним договором, у тому числі прав на отримання усіх платежів. Станом на дату звернення до суду рішення суду не виконано. Відповідно до розрахунку заборгованості три проценти річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 104 033,00 грн та інфляційні втрати, нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становлять 302 743,43 грн. Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від відповідача не надходило. Рух справи 20.12.2024 до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.12.2024 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час і дату судового засідання, про причини неявки не повідомляв. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2024 встановлено, заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № ML 703/228/2008 від 30 липня 2008 року в розмірі 1 154 870 гривень 37 копійок та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654 гривні 00 копійок. Рішення набрало законної сили. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчі листи. 21 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №06/2024/2-ДФ, за умовами якого, зокрема, перебачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» право грошової вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» приймає право грошової вимоги, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та набуває прав кредитора за кредитними договорами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» здійснює фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» шляхом передачі грошових коштів в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за відступлення прав вимоги за плату, відповідно до умов цього Договору. За цим Договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги за кредитними договорами переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього Договору, на підставі Акту приймання-передачі Реєстру боржників, форма якого наведена у Додатку №3 до цього Договору. Підписанням цього Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» гарантує, що йому належить Право вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у реєстрі Боржників, а також гарантує, що: відповідно до Законодавства він має право відступлення кожного Права вимоги третім особам, в тому числі Фактору, а також, що в момент відступлення Права вимоги клієнту не відомі обставини, внаслідок яких Боржники мають право не виконувати вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»; вся інформація, добросовісно передана Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», є повною та правдивою і співпадає з останніми відомостями, якими володіє Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»; строк платежу за кредитними договорами настав; інформація, зазначена в частині п`ятій статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії», йому надана Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в повному обсязі. У відповідності до умов цього Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» здійснює фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості. Загальний розмір Портфеля заборгованості Боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 81 669 256,49 гривень. Права вимоги переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» з моменту підписання сторонами цього Договору, та за умовами виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього Договору, і підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, форма якого наведена у Додатку №3 до цього Договору, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Сторони домовились, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору сума фінансування складає 1 998 182,00 гривень, без ПДВ. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного його виконання сторонами. Відповідно до акту №1 приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу №06/2024/2-ДФ від 21 червня 2024 року та реєстру боржників, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуває право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ML 703/228/2008 від 30 липня 2008 року. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2024 було замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) за виконавчими листами № 635/1581/14-ц від 11 червня 2014 року, виданими Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованості за кредитним договором №ML 703/228/2008 від 30 липня 2008 року в розмірі 1 154 870 гривень 37 копійок та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 654 гривні 00 копійок. Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду рішення суду не виконано. Відповідно до розрахунку заборгованості три проценти річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 104 033,00 грн та інфляційні втрати, нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становлять 302 743,43 грн. За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс і сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.06.2014, вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором ML 703/228/2008 від 30.07.2008 становить 1 154 870,37грн. Разом з тим, позивачем жодними доказами не доведено, що вказане судове рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.06.2014 щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором ML 703/228/2008 від 30.07.2008 у розмірі 1 154 870,37грн на момент звернення до суду не виконане. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що інфляційні втрати, нараховані за період з березня 2019 по лютий 2022 та становлять 252 529,00 грн, натомість позовна вимога заявлена щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 302 743,43 грн. Жодного обґрунтування та розрахунку заборгованості інфляційних втрат, суду не надано. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено обґрунтованість вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 302 743,43 грн. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Згідно з статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, зазначені у позовній заяві, а саме, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.06.2014 щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором ML 703/228/2008 від 30.07.2008 у розмірі 1 154 870,37грн на момент звернення до суду не виконане, а відтак є підстави для нарахування та стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі відсутні підстави для стягнення понесених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed