Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

У вересні 2025,через систему «Електронний суд», до суду надійшла позовна заява ТОВ «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.09.2021 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладений договір № 3315005308-475963 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених в договорі. Зазначений договір було укладено за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві було надано кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 6000, 00 грн, початковий строк кредитування становить 22 днів, дисконтна відсоткова ставка, становить 1,85% на добу за початковий строк кредитування, базова процентна ставка, становить 2,2 % на добу за продовжений строк кредитування. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] На момент подання позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою в розмірі 20322 грн. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 3315005308-475963 від 27.09.2021 в розмірі 20322,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14322,00 грн заборгованість за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання. У судове засідання 24.12.2025 представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечують щодо заочного розгляду справи. У судове засідання 24.12.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Також, у матеріалах справи містяться конверти, адресовані відповідачу на її адресу, зазначену у позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду із відміткою поштової служби: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження 61-185св23. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2021 між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено Договір № 3315005308-475963 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК», затверджені наказом №07/14/07/21 від 19.08.2021, набрання чинності 19.08.2021 (а.с. 36-52), визначають порядок і умови надання та обслуговування ТОВ «КОШЕЛЬОК» грошових коштів на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов електронного договору (п. 1.1 Правил.). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) укласти електронний договір в розумінні статей 641, 644 ЦК України на умовах, що встановлені кредитодавцем, і застосовуються у випадку подання заявником заявки на сайті кредитодавця на отримання позики та вчинення інших дій, передбачених правилами (акцептом). Публічна пропозиція кредитодавця набирає чинності з дати її офіційного оприлюднення на сайті та діє до дати оприлюднення Правил у новій редакції. Ці правила є невід`ємною частиною договору (п. 1.3., 1.4. Правил). Відповідно до умов розділу 5 Правил відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Вказаний договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 9.1 кредитного договору). Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». Уклавши цей договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватися одноразовий ідентифікатор відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» (п. 9.4. кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Ч. 3 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі ст.12 Закону «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис",за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пункт 12 частини 1 вказаної статті визначає, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Вище зазначені норми Закону України «Про електронну комерцію» застосовуються судом в редакції чинній на момент укладення кредитного договору сторонами. Договір № 3315005308-475963 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.09.2021 укладений за допомогою одноразового ідентифікатора, який згенерований електронною системою позивача та був надісланий на номер відповідача (позичальника) СМС-повідомленням. Використання позичальником отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Вказаний договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту укладено у формі електронного документу, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого чинного законодавства України. Згідно з п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6000,00 на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту споживчий. Проценти за користування кредитом: 2555 грн, які нараховуються за ставкою 1,85% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2, 20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0, 01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 3.4, 3.5, 3.6 цього договору (п. 1.2., 1.3.2.-1.3.3., 1.4 договору). П. 2.1 договору передбачає, що кредит надається строком на 22 дні (далі лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Відповідно до п. 2.4 вказаного договору кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці. Сторони в п. 3.3. договору домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів, що є додатком до цього Договору. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується повідомленням АТ «ТАСКОМБАНКОМ», про те що 27.09.2021 о 09:07:51 здійснено операцію на картку № [NUMBER] на суму 6000,00 грн. TSL_ID 296491, код авторизації 952741, відправник « КОШЕЛЬОК» (а.с. 33); повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК» про те що, 27.09.2021 через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» було проведено успішне зарахування на картку клієнта: дата проведення операції 27.09.2021 о 09:07:53 на суму 6000 грн. на номер картки № [NUMBER] , order ID транзакції d64b417f-c4a4-4385-b575-61515fb68340, опис замовлення видача кредитних коштів, Договір позики № 3315005308-475963. (а.с. 34), Випискою АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н за період 26.09.2021-28.09.2021 було проведено операцію 27.09.2021 зарахування переказу на картку [NUMBER] у сумі 6000 грн (а.с.81). Згідно з п. 3.4. договору та відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, що є додатком цього договору, становить 8442грн, або 143 % від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2553 грн, або 43% від суми кредиту. Згідно з п. 4.1.1. договору, позичальник зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Згідно з п. 4.1.3. договору, позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всі всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Позичальник був достовірно обізнаний про те, відповідно до п. 3.5., 3.6. договору сторони погодили, що у випадку користування кредитом більше за визначений лояльний період застосовується процентна ставка 2, 2 %, а факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах, визначених п. 3.7. та п. 3.8. Згідно з цими пунктами строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів. Також сторонами був узгоджений Паспорт споживчого кредиту до договору №3315005308-475963 від 27.09.2021 (а.с. 13-16). В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором. Позичальник не дотримуючись належного виконання умов зазначеного договору одностороннє допустив порушення, а саме несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, суму позики не повернув та відсотки не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.525ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно детального розрахунку заборгованості за договором № 3315005308-475963 від 27.09.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, наданого позивачем, у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором, що становить 20322,00 грн., з яких 6000 грн. сума основного боргу (кредиту), 14322 грн. сума заборгованості по відсоткам. Доказів на спростування вище встановлених висновків суду відповідачем надано не було. На підставі викладеного, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за договором № 3315005308-475963 від 27.09.2021 у розмірі 20322 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2784 від 19.08.2025. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані копії наступних документів: копію договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, укладеного між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Адвокатським об`єднанням «Герман Гурський та партнери» (а.с. 63-64); додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025(а.с. 65-66); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН № 5506 від 29.05.2019 (а.с. 68). Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 10000 грн за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності. Крім того, КАС ВС у своїй постанові від 15.04.2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved