Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд припинити право спільної часткової власності на 1/145 частку нежитлової будівлі площею 41,6 кв. м., що складається з сходів І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4-2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121; визнати за ним право власності на нежитлове приміщення загальною площею 41,6 кв. м, яке складається зі сходів І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121 як самостійний об`єкт нерухомого майна (ідеальну цілу частку). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 жовтня 2025 року він, відповідно до договору купівлі-продажу, придбав 1/145 частку будинку, що складається з нежитлового приміщення загальною площею всього приміщення 41,6 кв. м, у складі об`єкта є сходи І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121. Договір посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. та зареєстровано в реєстрі за №2365. З метою уточнень технічних характеристик об`єкта нерухомості він звернувся до інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] та 19.11.2025р. отримав висновок, відповідно до якого наявна технічна можливість виділу частки з об`єкта нерухомого майна в натурі належного йому нежитлового приміщення загальною площею всього приміщення 41,6 кв. м, у складі об`єкта є сходи І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121. Разом з тим, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановити коло усіх співвласників об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] неможливо. Відомі співвласники: [PERSON] . Вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: 5/145, [PERSON] . Форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 8/145, [PERSON] . Форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 9/145, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бірюза". Форма власності: колективна форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/145. Водночас, існуюча невизначеність створює для нього як власника перешкоди у здійсненні права власності. Зокрема, він не має можливості укласти договір про постачання електроенергії, адже спільною власністю мають розпоряджатися одночасно усі співвласники (які невідомі). Також він позбавлений можливості отримати дозвіл на реконструкцію та присвоєння поштової адреси приміщенню, з тих же підстав, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №448506613 від 20.10.2025 року, сформованого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/145, загальною площею 41,6 кв. м, у складі об`єкта є сходи І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м., належить [PERSON] (а.с.6). Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна, складеного 19.11.2025 року ФОП [PERSON] , за технічними показниками 1/145 частка об`єкту нерухомого майна (нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/145, загальною площею 41,6 кв. м, у складі об`єкта є сходи І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м) може бути виділена в натурі (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., зареєстрованого в реєстрі за №2365, [PERSON] передала у власність (продала), а [PERSON] прийняв у власність (купив) 1/145 частку будинку, що складається з нежитлового приміщення, загальною площею всього приміщення 41,6 кв. м, у складі об`єкта є: сходи І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121 (а.с.9-10). Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, в якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142, 143), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1, 13), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41). Право на захист права власності на певне нерухоме майно в особи виникає на підставі статей 15, 16, 392 ЦК України. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлює ст. 321 ч.ч.1, 2 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому в силу ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950). Стаття 17 Загальної декларації проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначено в п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз`яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1 (див. Broniowski V. Poland, № 31443/96, пар. 98). Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості в установленому законодавством порядку розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Тому суд вважає, що ефективним способом захисту його порушеного права буде застосування принципу верховенства права та захисту права шляхом припинення спільної часткової власності та визнання за ним права власності на вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 41,6 кв. м, що складається з: сходів І - 3,6 кв. м, зал 1 - 18,8 кв. м, санвузол 3 - 1,5 кв. м, кладова 4 - 2,5 кв. м, кладова 5 - 4,8 кв. м, кладова 6 - 1,3 кв. м, кладова 7 - 9,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9638312121, як ідеальну цілу частку (окремий самостійний об`єкт нерухомого майна). Такий спосіб захисту є ефективним, оскільки у відповідності до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (в разі задоволення позовних вимог) буде підставою для державної реєстрації прав. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на наведене, а також враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наслідки вказаної процесуальної дії їй роз`яснені та відомі, судом встановлено наявність законних підстав для їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved