Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

11 листопада 2025 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначено, що 25 квітня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір про надання коштів у кредит № 71483852, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів (з 25.04.2025 року по 24.05.2025 року), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,225 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 750,00 грн. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір про надання коштів у кредит підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора: 57685, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] . 16 вересня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором про надання коштів у кредит від 25 квітня 2025 року № 71483852. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16087,50 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 337,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 750,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, яку позивач просив стягнути з відповідача. Також стягнути судові витрати з відповідача по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та 4500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не висловив (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 20-23). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою від 09 січня 2026 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71483852, відповідно до п. 2.1 якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Сума кредиту - 5000,00 грн., строк кредитування/строк договору - 30 днів, дата повернення кредиту - 24 травня 2025 року, процентна ставка - фіксована 0,225%/ день, комісія за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 750,00 грн. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Відповідно до п. 5.6. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852, договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» підтверджує, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікований Товариством шляхом використання одноразового ідентифікатора: 57685, який був відправлений на електронну пошту: [INFO] 25 квітня 2025 року о 23:36:57. Згідно з довідкою АТ «Таскомбанк» про здійснення платіжної операції № a8eada8c-965f-43c4-a9af769046f8cc9b, 25 квітня 2025 року на платіжну картку № [NUMBER] було здійснено платіж у розмірі 5000,00 грн., що також підтверджується листом ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» від 18 вересня 2025 року № 18/09/25-9519. Відповідно до п. 9.2.6. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852, кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852. Відповідно до реєстру прав вимог від 18 вересня 2025 року № 18/09/25-02, кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги до боржників на умовах передбачених договором факторингу від 16 вересня 2025 року № 16/09/25 у тому числі до відповідача в сумі 16087,50 грн. з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 337,50 грн. - сума заборгованості по процентам за користування, 750,00 грн. - комісія за надання кредиту, 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положеннями статті 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). У силу вимог статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту та зі сплати процентів, комісії. Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, та узгодженням сторонами розміру відсотків, а також комісії за надання кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вказаних сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 10000,00 грн. суд дійшов наступного висновку. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Виходячи з вищезазначеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 дійшла висновку про те, що домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Статтями 546, 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 10.5.2. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Пунктом 2.2. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852 визначено, що розмір пені становить 4,00% в день. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер. З огляду на зазначене, пеня не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» підлягають частковому задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) від 25 квітня 2025 року № 71483852 станом на 18 вересня 2025 року у сумі 6087 гривень 50 копійок, з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 337,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 750,00 грн. - сума заборгованості за комісією. Позивачем додатково заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 5), оскільки позовні вимоги задоволені на 37,84 % від ціни позову (6087,50 грн. х 100% / 16087,50 грн.), з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору у розмірі 916,64 грн. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Ткаченко Юлєю Олегівною на підставі договору про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року № 22-08/25/ДІЛ та акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги - додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року № 22-08/25/ДІЛ. Вартість послуг згідно з витягом з акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року № 22-08/25/ДІЛ складає 4500 грн., тому суд дійшов висновку про задоволення витрат позивача на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 1702 грн. 80 коп., що становить 37,84 % від 4500 грн.

Outcome: partial