Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг", в особі представника Сівака А.В. , звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за Кредитним договором №20190031251 від 19.06.2019 року в розмірі 20 841,20 грн. та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 19.06.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено Договір позики № 20190031251, за умовами якого Відповідачу надано позику в сумі 20 000 грн, а плата за оформлення договору становить 3 000 грн, що відповідно до п. 3.4 Договору формує загальну суму позики. Договір підписано власноручним підписом відповідача. Відповідно до пп. 1.31.4 Договору позики, надання позики здійснюється шляхом перерахування Позикодавцем грошових коштів у національній валюті України на картковий або поточний рахунок, відкритий у банківській установі на території України та особисто зазначений Позичальником у Договорі, яким є рахунок № [NUMBER] відритий в АТ «Приватбанк». Підписанням Договору Позичальник підтверджує своє волевиявлення на отримання позики, надає згоду на здійснення відповідного перерахування та підтверджує, що є кінцевим правонабувачем коштів за зазначеним рахунком. Строк користування позикою відповідно до п. 3.5 Договору становить 24 календарні місяці та обчислюється з дати зарахування коштів на картковий або поточний рахунок Позичальника. Згідно з пп. 2.32.5 Договору, зарахування коштів на рахунок є фактом отримання позики та належного виконання зобов`язань Позикодавцем, а також датою набрання Договором чинності. Відповідно до пп. 3.63.8 Договору проценти за користування позикою встановлені у розмірі 0,01 % річних від загальної суми позики та нараховуються авансом щомісячно; реальна річна процентна ставка становить 61,93 % річних. Комісія за управління (обслуговування) позики встановлена у розмірі 4,5 % від загальної суми позики за календарний місяць та також нараховується авансом. Згідно з пп. 3.9, 3.10 Договору сукупна вартість позики становить 47 841,20 грн, а розмір щомісячного платежу 1 993,43 грн, який підлягає сплаті щомісячно у дату, що відповідає даті зарахування суми позики на рахунок Позичальника. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №20190031251 від 19.06.2019 р. станом на 15.05.2024 р. (включно) становить 20 841 (двадцять тисяч вісімсот сорок один) гривні 20 копійок, а саме: Нарахування по тілу кредиту за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. складає: 8 894,18 грн.; Нарахування відсотків за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. кредиту складає: 11 947,02 грн.; Нарахування штрафів за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. складає: 0,00 грн.; Отримано оплати на суму: 27 800,00 грн. Станом на дату 15.05.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором №20190031251 від 19.06.2019 року не погашена. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 07.02.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялося поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, тощо; У поштовому повідомленні від 27.08.2025 року листоношею проставлена відмітка «вручено» та проставлений підпис отримувача, що свідчить про отримання поштового відправлення відповідачем. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду судом було встановлено, що 19.06.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено Договір позики № 20190031251, за умовами якого Відповідачу надано позику в сумі 20 000 грн, а плата за оформлення договору становить 3 000 грн, що відповідно до п. 3.4 Договору формує загальну суму позики. Договір підписано власноручним підписом відповідача. Відповідно до пп. 1.31.4 Договору позики, надання позики здійснюється шляхом перерахування Позикодавцем грошових коштів у національній валюті України на картковий або поточний рахунок, відкритий у банківській установі на території України та особисто зазначений Позичальником у Договорі, яким є рахунок № [NUMBER] відритий в АТ «Приватбанк». Підписанням Договору Позичальник підтверджує своє волевиявлення на отримання позики, надає згоду на здійснення відповідного перерахування та підтверджує, що є кінцевим правонабувачем коштів за зазначеним рахунком. Строк користування позикою відповідно до п. 3.5 Договору становить 24 календарні місяці та обчислюється з дати зарахування коштів на картковий або поточний рахунок Позичальника. Згідно з пп. 2.32.5 Договору, зарахування коштів на рахунок є фактом отримання позики та належного виконання зобов`язань Позикодавцем, а також датою набрання Договором чинності. Відповідно до пп. 3.63.8 Договору проценти за користування позикою встановлені у розмірі 0,01 % річних від загальної суми позики та нараховуються авансом щомісячно; реальна річна процентна ставка становить 61,93 % річних. Комісія за управління (обслуговування) позики встановлена у розмірі 4,5 % від загальної суми позики за календарний місяць та також нараховується авансом. Згідно з пп. 3.9, 3.10 Договору сукупна вартість позики становить 47 841,20 грн, а розмір щомісячного платежу 1 993,43 грн, який підлягає сплаті щомісячно у дату, що відповідає даті зарахування суми позики на рахунок Позичальника. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №20190031251 від 19.06.2019 р. станом на 15.05.2024 р. (включно) становить 20 841 (двадцять тисяч вісімсот сорок один) гривні 20 копійок, а саме: Нарахування по тілу кредиту за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. складає: 8 894,18 грн.; Нарахування відсотків за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. кредиту складає: 11 947,02 грн.; Нарахування штрафів за період 19.06.2019 - 15.01.2024 р.р. складає: 0,00 грн.; Отримано оплати на суму: 27 800,00 грн. Станом на дату 15.05.2024 року заборгованість за Кредитним договором №20190031251 від 19.06.2019 року не погашена. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав. Оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що відповідач прийняв пропозиції позикодавців на укладення кредитних договорів та погодився з умовами, які викладені у них. Доказів протилежного суду не надано. Відомостей про те, що відповідач оспорював факт укладання вказаного кредитного договору матеріали справи не містять. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач, як позичальник, не відмовився від кредитного договору. Вказане у сукупності спростовує факт неотримання відповідачем кредитних коштів. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, вивчених судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved