Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

На адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник позивачів адвокат Прокопцев Сергій Вікторович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, яку обґрунтовано тим, що [PERSON] доводився чоловіком [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 16 серпня 1980 року, штампом в паспорті. [PERSON] доводився сином [PERSON] , доказом чому є Свідоцтво про народження [NUMBER] від 22 травня 1981 року. [PERSON] доводилась дочкою [PERSON] , підтвердженням чого є Свідоцтво про народження [NUMBER] від 15 вересня 1987 року, Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 15 грудня 2007 року. [PERSON] померла [INFO] , доказом чого є Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 13 січня 2025 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно її частка у спільній сумісній власності на квартиру загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належить [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18 жовтня 1993 року на праві спільної сумісної власності. Право власності зареєстровано відповідно до чинного на той час Законодавства, що підтверджується Довідкою Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської МВА №04-01/2693 від 06 листопада 2025 року. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за Законом. Вони прийняли спадщину і була заведена спадкова справа. З метою оформлення спадщини 1 / 4 (однієї четвертої) частки на квартиру, належну померлій [PERSON] , у грудні 2025 року позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про оформлення прав на спадщину. Однак їм було відмовлено в цьому, оскільки квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності між усіма членами сім`ї, частка спадкового майна померлої не визначена, безспірність питання відсутня. Відмова нотаріуса оформлена у виді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2025 року. Враховуючи наведені вище обставини, виникла ситуація, за якої позивачі не мають можливості отримати правовстановлюючі документи на успадковану частку квартиру (по 1 / 12 (одній дванадцятій) частці кожному), що належала померлій [PERSON] , оскільки у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 18 жовтня 1993 року не визначено частки співвласників. У даному випадку невизнання права власності на успадковану частку квартири полягає в тому, що у позивачів відсутні документи, які б посвідчували їх право власності, та були б підставою для його державної. Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити право власності на нього позивачі можуть лише в судовому порядку. Зважаючи на наведене, беручи до уваги те, що між співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , були відсутні жодні договори, то їх частки у квартирі є рівними, тобто кожному належало по 1 / 4 (одній четвертій) частці. Таким чином, позивачі після смерті [PERSON] успадкували належну їй частку у квартирі у розмірі 1 / 12 (одна дванадцята) частка кожний (1 / 3 : 4). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.10.1993 загальна площа квартири складала 80,8 кв.м. Проте після технічної інвентаризації у листопаді 2025 р. з`ясувалось, що площа квартири змінилась внаслідок перерахунку площі балкону у зв`язку з його заскленням, що є складовою загальної площі квартири. Це не є самовільним будівництвом і не потребує додаткових дозволів на підставі Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №488. Таким чином, загальна площа квартири становить 85,2 кв.м, про що свідчить технічний паспорт від 25 листопада 2025 року, Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №770-25 від 25 листопада 2025 року, Довідка-характеристика №528 від 28 листопада 2025 року. Підсумовуючи вищевикладене, позивачі просять Визнати за [PERSON] право власності на 1 / 12 (одну дванадцяту) частку квартири загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за Законом після [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1 / 12 (одну дванадцяту) частку квартири в порядку спадкування за Законом після [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1 / 12 (одну дванадцяту) частку квартири загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за Законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник позивачів адвокат Прокопцев С.В., в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області., належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. В судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові Рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 серпня 1980 року, [PERSON] доводився чоловіком [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 1981 року, [PERSON] доводився сином [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 вересня 1987 року, [PERSON] доводилась дочкою [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 грудня 2007 року, [PERSON] змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 13 січня 2025 року складено відповідний актовий запис №114 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 1993 року, квартира, розташована в [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON] та членам його родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що з метою оформлення спадщини 1 / 4 (однієї четвертої) частки на квартиру, належну померлій [PERSON] , у грудні 2025 р. позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про оформлення прав на спадщину. Однак їм було відмовлено в цьому, оскільки квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності між усіма членами сім`ї, частка спадкового майна померлої не визначена, безспірність питання відсутня. Відмова нотаріуса оформлена у виді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2025 року. Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, Свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця Свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. На підставі ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом.

Outcome: approved