Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

01 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою, яка підписана його представником Усенком М.І., який діє на підставі ордеру №1408806 від 20 жовтня 2025 року. В позовній заяві зазначено, що 15.01.2023 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №7180672, відповідно до умов відповідачу було надано грошові кошти у сумі 10000 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит, та сплатити проценти за користування ним в порядку і строки, визначені договором. Умови договору відповідач не виконував. 29.05.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 97-МЛ, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "Мілоан", включно і до [PERSON] за договором №17180672 від 15.01.2023 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем за договором про споживчий кредит становить 37500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн; заборгованість за відсотками - 26500 грн; 1000 грн - прострочена заборгованість за комісією, яку позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Представник позивача Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розгляди справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи убачається, що 15 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №7180672, за яким він отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 100 днів, який зобов`язався остаточно повернути до 25 квітня 2023 року, сплатити відсотки за користування коштами, у розмірі 1.50% (1500 грн) протягом пільгового періоду який складає 10 днів, і 3,00% ( 2700 грн) протягом поточного періоду , та комісію за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитний договір, графік платежів за договором про споживчий кредит № 7180672 від 15.01.2023 року, який є Додатком № 1 до Договору та паспорт споживчого кредиту, який є Додатком № 2 до договору про споживчий кредит було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника створеному в інформаційно- комунікаційній системі товариства та доступний через сайт та / або мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника та підписано із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором V28117 ( а.с. 7-13). За п.2.1 Кредитного договору кредитні кошти було надано відповідачу у безготівковій формі з використанням карти [NUMBER] (а.с.14). На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» суду надано копію платіжного доручення №91400347 від 15.01.2023 року, відповідно до якого відповідачу перераховано згідно договору №7180672 10000 грн 00 коп. без ПДВ для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.15 на звороті) Що узгоджується з інформацією витребуваною у АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до якої 15.01.2023 року відповідач отримав на картку № [NUMBER] переказ від ТОВ «Мілоан» в сумі 10000 грн ( а.с.46-47). Відповідно кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку убачається, що відповідач станом на 12.11.2025 року має заборгованість за кредитним договором №7180672, у розмірі 37500 грн, яка складається з: 10000 грн - заборгованості за тілом кредиту, 26500 грн - заборгованості за відсотками та 1000 грн заборгованості за комісією (а.с.16-17). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно ним не сплачується. 29 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги №97-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №7180672 укладеним 15 січня 2023 року з відповідачем. У зв`язку із вказаним право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача ( а.с.17-27). Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача нарахована заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 37500 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved