Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] (надалі - [PERSON] ), [PERSON] (надалі - [PERSON] ), [PERSON] (надалі - [PERSON] ), [PERSON] (надалі - [PERSON] ) 05.05.2025 звернулися в суд із позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (надалі - АТ «Сенс Банк») про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, договорами поруки та іпотечним договором, зняття заборон на відчуження нерухомого майна, у якому просять: - визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором від 17 вересня 2007 р. № 1901/0907/71-243, який укладений між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк»); - визнати поруку припиненою за договором поруки від 2 вересня 2011 р. № 1901/0907/71-243-1, який укладений між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк»); - визнати поруку припиненою за договором поруки від 2 вересня 2011 р. № 1901/0907/71-243-2, який укладений між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк»); - визнати поруку припиненою за договором поруки від 2 вересня 2011 р. № 1901/0907/71-243-3, який укладений між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк»); - визнати іпотеку такою, що припинена за іпотечним договором від 17 вересня 2007 р., який укладений між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк»), який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою H.A., зареєстрований в реєстрі за № 10588 з предметом іпотеки квартира [ADDRESS] ; - зняти наступні заборони відчуження нерухомого майна та виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 5671430, зареєстрована 17 вересня 2007 р. приватним нотаріусом Білецька H.A. на підставі іпотечного договору 10588 на об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] : в Державному реєстрі іпотек іпотека за реєстраційним номером обтяження 5671454, зареєстрована 22 серпня 2012 р. приватним нотаріусом Мироник О.В. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги 937, 15 червня 2012 р., іпотечного договору 10588 на об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , іпотекодавець [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують на те, що 17 вересня 2007 р. між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник якого є АТ «Сенс Банк» укладений кредитний договір № 1901/0907/71-243 (далі - кредитний договір) згідно із яким Банком було надано кредитні кошти [PERSON] для купівлі квартири [ADDRESS] . Крім того, 17.09.2007 між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір згідно із яким передано в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та внесено запис про заборону відчуження об`єктів зазначеного нерухомого майна. Крім цього, в забезпечення виконання вказаного зобов`язання 02.09.2011 р. було укладено договори поруки: ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] № 1901/0907/71-243-1, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] № 1901/0907/71-243-2, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] № 1901/0907/71-243-3, відповідно до яких вказані Поручителі зобов`язувались перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику [PERSON] за основним зобов`язанням - кредитним договором № 1901/0907/71-243 від 17 вересня 2007 року. 09 жовтня 2013 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 607/12344/13-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та згідно із яким у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1901/0909/71-243 від 17 вересня 2007 р., яка станом на 10.06.2013 р. складає 380 562 грн. 88 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». На виконання означеного судового рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 02.04.2025 приватним виконавцем Мелих А.І. перерахував на користь стягувача АТ «Сенс Банк» 380 562,88 грн., які внесено боржником та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із повним погашенням боргу. Отже, [PERSON] виконав усі свої зобов`язання за кредитним договором від 17.09.2007 року, внаслідок чого таке зобов`язання припинилось, а також у свою чергу припинились зобов`язання за вказаними договорами поруки та іпотека. Проте, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існують заборони щодо відчуження вказаного нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що створює перешкоди у користуванні права власності [PERSON] , а стягувач добровільно знімати заборону не бажає. Ухвалою судді від 09.05.2025 відкрито провадження у даній справі та ухвалено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження. Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» Панченко Д.В. 21.05.2025 через систему «Електронний суд» подав суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. Вважає твердження позивачів про повне виконання зобов`язань та визнання припиненим договору кредиту необґрунтованим. Вказав, що належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена кредитним договором, тобто у доларах США. Так, [PERSON] на виконання умов кредитного договору отримано кредитні кошти в розмірі 46 500,00 доларів США. На час ухвалення судового рішення, згідно описової частини, сума боргу становила станом на 10.06.2013 року - 380 562,88 грн.. Сторона відповідача вважає, що згідно розрахунку заборгованості, станом на 19.05.2025 р., позивачем сплачено 380 562 гривні 88 коп., що на дату їх зарахування 04.04.2025 р. становить 9 198,34 дол. США. Враховуючи те, що боржник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, отриману в іноземній валюті, а тому станом на 19.05.2025 р. залишається несплаченим ним тіло кредиту в сумі 36 208,23 доларів США, відтак, зобов`язання від 17.09.2007 за кредитним договором №1901/0907/71-243 [PERSON] не виконано. Також, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання зобов`язання за кредитним договором, тому відсутні підстави для визнання договорів припиненими. Вказав, що факт виконання рішення суду про стягнення заборгованості за спірним договором кредиту не припиняє правовідносин між сторонами, оскільки заборгованість за договором кредитом у в повному обсязі не погашена, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокат Питель Т.І. 27.05.2025 через систему «Електронний Суд» подав суду відповідь на відзив, у якій звертає увагу суду на те, що якщо Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а відтак відповідач втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Також вважає, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а тому припиняється дія усіх забезпечувальних договорів (договору поруки та іпотеки). 26.09.2025 у порядку ст.53 ЦПК України до участі у даній справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І у своїх поясненнях від 03.11.2025 зазначив, що у нього на виконанні перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/12344/13-ц від 23.04.2014, виданого на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.10.2013 у справі №607/12344/13. 02.04.2025 виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме змінено назву стягувача АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 02.04.2025 на рахунок приватного виконавця боржником [PERSON] сплачено заборгованість згідно вказаного виконавчого документа у сумі 380 562,88 гривень, яку перераховано на користь стягувача АТ «Сенс Банк», що підтверджено платіжною інструкцією № 1464. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 02.04.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER]. Станом на 03 листопада 2025 року, постанова від 02 квітня 2025 про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] стороною стягувача або боржника в судовому порядку не оскаржувалась та є чинною. 24.06.2025 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Питель Т.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у поданому позові та відповіді на відзив. Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 17 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/0907/71-243, у відповідності до якого [PERSON] надано кредит на суму 46 500,00 доларів США та останній зобов`язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Графіком погашення кредиту. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1901/0907/71-243 від 17.09.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] , на користь ПАТ «Альфа-Банк», який в подальшому змінив свою назву на АТ «Сенс Банк». З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 17 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено нотаріально-посвідчений Іпотечний договір, відповідно до пункту 2 якого, на забезпечення виконання осиного зобов`язання за кредитним договором №1901/0907/71-243 від 17.09.2007, Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку наступне майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , який належить Іпотекодавцю на праві власності . Відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 17.09.2007 року за реєстровим № 10588 від 02.09.2011 року, сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в розмірі 409 745 гривень 38 коп., що за курсом НБ України станом на 02.09.2011 року становить 51 400,00 доларів США. На підставі іпотечного договору, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Білецька H.A. внесла до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 5671430 про заборону на квартиру [ADDRESS] , що підтверджує витяг від 17 вересня 2007 р. № 14440912, а також до Державного реєстру іпотек реєстраційний запис №5671454 про обтяження іпотекою квартири [ADDRESS] , що підтверджує витяг від 17 вересня 2007 р. № 14441045. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СОО №051162, виданого 04.02.2009 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕХ №818472 від 17.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., реєстровий №10583, зареєстровано право приватної власності квартиру [ADDRESS] . 02 вересня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») (Банк), [PERSON] (Поручитель), а також [PERSON] (Позичальник) укладено договір поруки № 1901/0907/71-243-1, згідно пункту 1 якого, Поручитель зобов`язується перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1901/0907/71-243 від 17 вересня 2007 року у сумі 45511,83 доларів США. Пунктом 2 зазначеного правочину передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Аналогічні договори укладено 02 вересня 2011 р. за №1901/0907/71-243-2 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») із поручителем [PERSON] та за №1901/0907/71-243-3, із поручителем [PERSON] , позичальником [PERSON] , згідно яких зазначені поручителі зобов`язувались нести солідарну відповідальність із позичальником усім належним їм майном та грошовими коштами за виконання ним зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1901/0907/71-243 від 17 вересня 2007 року у сумі 45511,83 доларів США. 09 жовтня 2013 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 607/12344/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили та згідно якого у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1901/0907/71-243 від 17.09.2007 року, яка станом на 10.06.2013 року складає - 380 562 гривні 88 коп. (з яких заборгованість: за кредитом - 362 761,19 грн.; по відсотках - 15 740,22 грн.; пеня - 2 061,47 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Як встановлено судом, при ухваленні вказаного рішення, позичальник [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору по сплаті кредиту та відсотків, внаслідок чого згідно поданого позивачем розрахунку, станом на 10.06.2013 року, виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 380 562,88 грн. Також, на виконання означеного судового рішення, Тернопільським міськрайонним судом 23.04.2014 видано виконавчий лист №607/12344/23 за яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1901/0907/71-243 від 17.09.2007, яка станом на 10.06.2013 року становить 380 562,88 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», який звернуто до виконання. В подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. 02.04.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та згідно якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/12344/13, виданий 23.04.2014 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «про виконавче провадження». Як зазначено у вказаній постанові приватним виконавцем, заборгованість на користь стягувача сплачено боржником повністю згідно платіжної інструкції №1464 від 02.04.2025. Зазначена постанова на момент розгляду справи є чинною та не визнана незаконною. Підтвердженням обставин зазначених у постанові приватного виконавця щодо виконання судового рішення є фіскальні чеки, які оглянуто у судовому засіданні, зокрема: від 02.04.2025 №1.112902023.1 на суму 149000 грн.; від 02.04.2025 №1.13080265.1 на суму 121119,16 грн.; від 31.03.2025 №2.112170459.1 на суму 149000 грн., у яких отримувачем є приватний виконавець Мелех А.І., а також платіжною інструкцією №1464 від 02.04.2025 згідно якої приватним виконавцем перераховано АТ «Сенс Банк» 380 562,88 грн., як стягнуті кошти згідно виконавчого листа №607/12344/13 від 23.04.2014. Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із вимогами частин першої та другої ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів статтей 572, 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, відповідно до ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі його виконання. При цьому, законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Відповідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Як зазначив ВС у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18. Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20 (провадження № 61-2817св21) зробив висновок, що з урахуванням того, що рішенням з особи на користь банку стягнуто в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту, вказане судове рішення виконано повністю, що підтверджується постановою від 07 листопада 2019 року про закінчення виконавчого провадження, відомості про скасування постанови державного виконавця від 07 листопада 2019 року про закінчення виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, наявні підстави вважати зобов`язання за кредитним договором виконаним. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що з моменту виконання у повному обсязі зобов`язань, визначених рішенням суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, припинилися зобов`язання позивача як за договором кредиту, так і за договором іпотеки. Зазначене узгоджується із висновком, що міститься у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16 (провадження № 14-88цс19). Крім цього, ВС у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 569/16813/19 (провадження № 61-11988св21) за подібних фактичних обставин зробив висновок, що у постанові державного виконавця зазначено про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду, відомості про оскарження вказаної постанови та її скасування відсутні. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов`язання боржника перед кредитором виконано в повному обсязі, а тому позовні вимоги в частині визнання іпотеки припиненою підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Заперечуючи щодо задоволення позову, представник відповідача посилався на те, що фактичне виконання рішення суду не є тотожним припиненню зобов`язанню за кредитним договором, оскільки заборгованість за договором, визначена у валюті кредиту не погашена, а внаслідок знецінення національної валюти за час виконання рішення сума сплачених за рішенням коштів не відповідає розміру заборгованості, що обліковується кредитодавцем. У вказаній вище цивільній справі ПАТ «Альфа-Банк» як кредитор відповідно до статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, визначивши заборгованість позичальника у гривні. Крім того, кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості. При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до сторони додаткові вимоги. Враховуючи вказане, суд вважає, що доводи відповідача про те, що у позивача залишилась заборгованість як по тілу кредиту, так і по нарахованих процентах та про те, що рішення суду виконане в гривневому еквіваленті і на момент його виконання залишилася непогашеною курсова різниця, суд відкидає. Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 17.01.2018 по справі № 910/27064/15, від 11 вересня 2020 року по справі № 601/855/19, від 08 вересня 2021 року по справі № 569/17667/19. Також, судом було встановлено, що кредитодавець використав право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи із боргу розрахованої ним у національній валюті, а виконання позичальником [PERSON] , зобов`язань за кредитним договором підтверджено внесенням (02.04.2025) визначеної судовим рішенням суми заборгованості на рахунок приватного виконавця Мелиха А.І., яке прийнято кредитодавцем. Відтак, суд приходить до висновку, що кредитне зобов`язання припинилося внаслідок його належного виконання позичальником, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер. Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 квітня 2025 р. № 422423719, щодо квартири [ADDRESS] , зазначені наступні записи: - в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 5671430, зареєстрована 17 вересня 2007 р. приватним нотаріусом Білецька H.A. на підставі іпотечного договору 10588 на об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] ; в Державному реєстрі іпотек іпотека за реєстраційним номером обтяження 5671454, зареєстрована 22 серпня 2012 р. приватним нотаріусом Мироник О.В. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги 937, 15 червня 2012 р., іпотечного договору 10588 на об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , іпотекодавець [PERSON] . За нормою частини другої статті 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Частиною 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тимчасове застереження є видом обтяження речових прав на нерухоме майно, запис про яке вноситься реєстратором у відповідності та на підставі Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно з п. 24 Порядку, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи те, що відповідач добровільно не здійснив дій, спрямованих на припинення обтяження права позивача, не визнаючи виконання кредитного договору та як внаслідок припинення іпотеки, а позивач не має можливості самостійно звернутись до суб`єктів державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення обтяження, тому суд вважає право позивача порушеним та таким, що підлягає судовому захисту, а відповідні позовні вимоги обґрунтованими. При цьому, суд зважає на те, що частиною другої статті 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вищенаведене, суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №1901/0907/71-243 від 17 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк»; визнати припиненою поруку за: договором поруки від 02 вересня 2011 року №1901/0907/71-243-1, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; договором поруки від 02 вересня 2011 року №1901/0907/71-243-2, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; договором поруки від 02 вересня 2011 року №1901/0907/71-243-3, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; визнати іпотеку такою, що припинена за іпотечним договором від 17 вересня 2007 року, який укладено між [PERSON] та АКБ «ТАС Комерцбанк»; припинити обтяження - заборону на відчуження нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , а саме: за реєстраційним номером обтяження 5671430, зареєстрований 17.09.2007 року приватним нотаріусом Білецькою Н.А. на підставі іпотечного договору №10588; за реєстраційним номером обтяження 5671454, зареєстрованої 22.08.2012 приватним нотаріусом Мироник О.В. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги 937, 15.06.2012 іпотечного договору 10588. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь кожного із позивачів 1 211, 20 грн. судового збору, сплаченого ними при зверненні із позовом в суд.

Outcome: approved