Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0776-8973, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн., строком на 300 календарних днів та сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 3% за кожен день користування кредитом. Кредитодавцем зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, в той час як позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 17 вересня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 37350 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 5000 грн. та за відсотками - 32350 грн. 26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, в новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передав первісному кредитору під відступлення права вимоги грошові кошти за плату і порядку та строки встановлені цим договором. На виконання умов договору факторингу укладено реєстр № 1, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0776-8973 від 20 серпня 2021 року. Позивачем 26 грудня 2024 року на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, а також вимогу про сплату заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 076-8973 від 20 серпня 2021 року в розмірі 37650 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2025 року після надходження позовної заяви на підставі ухвали Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 вересня 2025 року. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу. Згідно позовної заяви, представник позивача просив суд розгляд справи провести без повідомлення сторін. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, причин свого неприбуття не повідомляв, будь-яких заяв чи то клопотань не направляв. На адресу суду повернулися конверти з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. За змістом пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з огляду й на те, що обставин, визначених ч. 2 ст. 223 цього ж Кодексу, які зумовлюють відкладення розгляду справи установлено не було. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної ліні № 0776-8973. За умовами розділу 2 договору про відкриття кредитної лінії сторонами узгоджено порядок та умови надання кредиту, а саме: розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту, який становить 5000 грн.; розмір процентної ставки за користування кредитом, яка за стандартною процентною ставкою становить 3% за кожен день користування кредитом; заявлений строк користування кредитом 21 день з дня отримання кредиту. Вказаний розділ договору також містить відомості про реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту на день укладення договору та відомості про порядок обчислення реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту. Відповідно до умов п. 3.3 договору позичальник прийняв обов`язок сплачувати проценти за кожен день календарний день користування кредитом за ставкою, визначеною у п. 2.4 цього договору, які нараховуються на неповернену суму кредиту за кожен календарний день користування кредитом у строк кредитування. За умовами п. 7.1 договору, цей договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір позичальник, підтвердив: що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання наслідків, обумовлених ним; уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» та ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання( п. 7.1-7.2 договору). Умовами п. 7.6 договору сторонами також погоджено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Договір про відкриття кредитної лінії № 0776-8973 від 20 серпня 2024 року підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А661. Судом також досліджено правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 181-П від 02 серпня 2021 року. Крім того, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», 20 серпня 2021 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснено платіж № 980498956 на банківську картку [NUMBER] в розмірі 5000 грн. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору про надання фінансового кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] станом на 26 грудня 2024 року має заборгованість в розмірі 37350 грн., яка складається з: 5000 грн. - основного боргу; 32350 грн. - залишку відсотків. 26 грудня 2024 року між ТОВ «Новий колектор» (Новий кредитор) та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (Первісний кредитор) укладено договір факторингу № УКФ-261224-2 за умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передав первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається, згідно цього договору, складається з загального розміру заборгованості боржників, право вимоги за якими передано первісним кредитором новому кредитору, згідно реєстру боржників, які складаються за формою, що наведена у додатку № 1 до цього договору. Згідно реєстру боржників № 1 від 26 грудня 2024 року ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 0776-8973 від 20 серпня 2021 року на суму 37350 грн., яка складається з 5000 грн. - суми основного зобов`язання; 32350 грн. - відсотків. Тим самим суд встановив, що ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, який є предметом цього судового розгляду. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між первісними кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд перевірив правильність нарахування складових заборгованості. Так, згідно розрахунку заборгованості за договором № 0776-8973 від 20 серпня 2021 року первісним кредитором в період з 20 серпня 2021 року по 09 вересня 2022 року включно нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 2,00% за кожен день користування кредитом (21 календарний день за пільговою ставкою відповідно до п. 3.4 договору). В період з 10 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось первісним кредитором у розмірі 3,00% за кожен день користування кредитом, що відповідає умовам п. 2.4 договору. Крім того, в межах строку кредитування, передбаченого п. 7.6 договору, а саме з 25 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року включно, первісним кредитором також було здійснено нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 2,00% за кожен день користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що розрахунок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, здійснений первісним кредитором, не суперечить умовам укладеного договору та здійснено в межах строку кредитування за цим договором. За такого, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами, в зв`язку з чим цей позов підлягає задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути 2422,40 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. З цих підстав,

Outcome: approved