Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] ,в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №735302 від 23.10.2021 року у розмірі 20318,10 грн. та понесені судові витрати у розмірі судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №735302 , за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами у порядку та строки, що визначені кредитним договором. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав нового кредитора до відповідача на суму 20318,10 грн., з яких: 12507,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7810,31 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 14.01.2025 року справу прийнято до провадження судді, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належно. Жодних заперечень, клопотань та відзиву на позов, а також заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін від відповідача на адресу суду не надходило. Згідно з ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №735302 , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 18750,00 грн. строком на 365 днів з кінцевим терміном повернення 23.10.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 25% в день за перший день користування кредитом; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 331,82 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 34 121,11 грн. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування у розмірі 15000,00 грн. на користь споживача за реквізитами № [NUMBER] , а 3750,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом. Договір, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 19-23). ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, перерахувавши [PERSON] 23.10.2021 року о 17:15:12 15000,00 грн. на карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.09.2023 року №2646_230927154506 (а.с.39). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Слон Кредит», [PERSON] станом на 28.08.2023 року має заборгованість по кредитному договору №735302 від 23.10.2021 року в сумі 20318,10 грн. (а.с.38). Договором факторингу №2808-23, укладеного 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс», актом прийому-передачі Реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, Витягом з додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року стверджується, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Слон Кредит», в тому числі і стосовно [PERSON] за кредитним договором №735302 від 23.10.2021 року в сумі 20318,10 грн., з яких: 12507,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7810,31 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 11,13, 32-37). Згідно ч. 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті, ч.12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"та ч. 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Як регламентовано ч. 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1049,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договором факторингу. Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 20318,10 грн. У порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України доказів повного виконання своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідач не надав, розміру заявленої до стягнення заборгованості не спростував. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений ним при подачі позовної заяви, судовий збір. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги від 11.12.2023 року № 42649746 (а.с. 27-29). Також, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано: копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом А. Міньковською; додаткову угоду №002739917011 від 27.06.2024 року до договору про надання правової допомоги від 11.12.2023 року № 42649746 ; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 року, згідно з яким адвокатом надано правову допомогу загальною вартістю 6000 грн., яка включає: правовий аналіз обставин спірних відносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 2250 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3000 грн; формування додатків до позовної заяви - 750 грн. (а.с. 12, 17, 48). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи підтверджують, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в розмірі 6000 грн. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: approved