Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі № 980060717 від 12.09.2024р. в сумі 82 502,06 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 980060717 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 27 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою ст. 639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора - YRMD, який було направлено 12.09.2024 о 23:07:18. Отже, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Згідно з п.3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2. договору. У пункті 3.2. договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до п.3.3. договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 4860,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Відповідно до п.7.1 договору сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 12.10.2024, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Згідно п.7.3. договору, кінцева дата повернення кредиту 12.10.2029 року. Згідно із п.8.1. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Відповідно до умов п.8.3. базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 (триста шістдесят п`ять) відсотків річних. Згідно п. 8.5.1. за період від 12.09.2024 р. до 12.10.2024 р. (включно) кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 40,00 % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,60 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 219,00 відсотків річних. У відповідності до п.8.5.2. - у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 12.10.2024 року кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 10 % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 0,90 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п.11.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої обов`язки за договором та перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 27000,00 грн. на банківську карту, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 14.01.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/17. Відповідно до умов договору №МВ-ТП/17 до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним Договором №980060717 від 12.09.2024. у сумі 56 989,07 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 26856,42 грн., заборгованості по процентам у розмірі 16704,44 грн., заборгованості по неустойці в розмірі 13428,21 грн. Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 980060717 від 12.09.2024 року боржником за яким є [PERSON] , сума заборгованості станом на дату звернення до суду відповідача перед позивачем становить 95930,27 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 26856,42 грн., заборгованості по процентам у розмірі 55645,64 грн., заборгованості по неустойці в розмірі 13428,21 грн. Проте, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором №980060717 від 12.09.2024, а саме у сумі 82 502,06 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 26 856,42 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 55 645,64 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач вимоги позивача не заперечив, доказів неправильності нарахування заборгованості не надав, в наслідок чого у суду відсутні сумніви щодо обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорах строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням. Суд не вбачає підстав для витребування доказів, заявлених представником позивача щодо отримання інформації про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я? [PERSON] , оскільки відповідачем не надано жодних заперечень щодо отримання від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів в зазначеній сумі. Таким чином, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 980060717 від 12.09.2024 у сумі 82 502,06 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 26 856,42 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 55 645,64 грн. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., то суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суду надано копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024, додаткової угоди №1435 від 07.08.2025 до договору №5 від 02.12.2024, примірник платіжного доручення про надані послуги, акт приймання-передачі наданих послуг до договору наданням правничої допомоги згідно договору №5 від 02.12.2024. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Заяв щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved