Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

03.11.2025 представник ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 23 645,00 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №8967278, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону на електронну пошту відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор для підпису кредитного договору, тобто було укладено договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн. строком на 360 днів (з 08.05.2025 року по 02.05.2026 року) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми нарахованого кредиту (у грошовому виразі 1725,00 грн.), у разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 500,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн. на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому в нього виникла заборгованість в розмірі 23 645,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 10 000 грн., заборгованість за відсотками 8 645,00 грн., заборгованість за пенею/неустойкою 5000,00 грн. 16 жовтня 2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги повернення коштів за вказаним вище договором кредиту. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконує та кошти добровільно не повертає, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.05.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №8967278. Згідно якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн. строком на 360 днів (з 08.05.2025 року по 02.05.2026 року) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми нарахованого кредиту (у грошовому виразі 1725,00 грн.), у разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 500,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Згідно п. 6.2, 6.3 кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування та комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених договором, будь-яким доступним йому способом. Пунктом 6.13 цього ж договору передбачено, у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повного погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. Згідно довідки № КД-000062955 від 15.10.2025 року [PERSON] 08.05.2025 року було перераховано кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , що також підтверджується інформацією наданою ТОВ «ФК «Фінексперс». З наданого первісним кредитор розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №8967278 від 08.05.2025 року та розрахунку заборгованості ТзОВ «Фінпром Маркет» вбачається, що станом на 24.10.2025 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 23 645,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками 8 645,00 грн., заборгованість за несплаченою пенею 5 000,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи,які засвідчують права,що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено з договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року та додатків до нього право вимоги до [PERSON] по договору про надання коштів у кредит №8967278 від 08.05.2025 року ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Фінпром Маркет». Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А отже, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею/неустойкою за договором №8967278 у розмірі 5 000,00 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. За таких обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав, в тому числі прострочив сплату першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, а саме: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками 8645,00 грн., а всього 18645,00 грн. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 12.09.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1910,16 грн. 2422,4 грн х 18645,00 грн. / 23 645 грн. = 1910,16 (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). Щодо витрат на професійну правничу допомогу. 3 матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем було надано: договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, укладений між ТзОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025 року, з якого вбачається, що вартість наданої послуги в даній справі становить 4500,00 грн. Оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3548,42 грн. (4500,00 грн. х 18645,00 грн./23645,00 = 3548,42 грн.) в межах задоволених судом вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 17, 18 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: partial