Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за двома кредитними договорами від 06.12.2014 та від 08.06.2021 у загальному розмірі 138 915,16 грн (з яких 86 921,30 грн тіло кредиту, 28 599,14 грн проценти та 23 394,72 грн комісія), а також витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка, скориставшись кредитними коштами (зокрема за карткою, ліміт по якій було збільшено до 55 000 грн), тривалий час неналежним чином виконує зобов`язання щодо їх повернення, а також ігнорує письмові вимоги банку, що є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та діє в межах строків позовної давності, продовжених на період карантину та воєнного стану. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. 06.12.2014 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є АТ «ПУМБ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26257019699389, на підставі якого видано кредитну картку з лімітом овердрафту 1 000 грн, що згодом був збільшений до 55 000 грн. Додатково 08.06.2021 між АТ «ПУМБ» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1001892634701 на суму 48 902 грн. Надані банком докази, зокрема виписки по рахунках та розрахунки заборгованості, підтверджують факт отримання та використання відповідачкою кредитних коштів, а також здійснення нею платежів до 28.05.2022, після чого виконання зобов`язань припинилося. Позивач, як правонаступник усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», набув права вимоги за першим договором у зв`язку з приєднанням банку 19.07.2016. Попри надіслані банком письмові повідомлення про необхідність погашення боргу, відповідачка не вжила заходів для врегулювання заборгованості. Станом на 06.10.2024 загальна сума заборгованості за двома договорами склала 138 915,16 грн, з яких за договором № 26257019699389 нараховано 83 512,58 грн (54 921,23 грн кредит, 28 591,35 грн проценти), а за договором № 1001892634701 55 402,58 грн (32 000,07 грн кредит, 7,79 грн проценти, 23 394,72 грн комісія). Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження№ 14-44цс21). Висновки суду. Враховуючи, що відповідач користувалася наданими банком грошовими коштами, проте не виконувала зобов`язання за кредитними договорами № 26257019699389 від 06.12.2014 та № 1001892634701 від 08.06.2021 щодо їх своєчасного повернення та сплати відповідних відсотків, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у частині стягнення основного боргу та відсотків підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 1001892634701 у розмірі 23 394,72 грн., суд зазначає наступне: Згідно з умовами кредитування, сторонами було погоджено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Проте, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19), встановлення комісії за послуги, які супроводжують кредит (обслуговування заборгованості, розрахунково-касове обслуговування тощо), є правомірним лише у разі, якщо такі послуги є окремими сервісами, що надаються споживачу за його вибором і не є частиною звичайної операційної діяльності банку. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи та самих договорах відсутній конкретний перелік додаткових чи супутніх банківських послуг, які б отримувала [PERSON] в обмін на сплату вказаної комісії. Банком не надано доказів того, які саме дії з «обслуговування заборгованості» він вчиняв, окрім тих, що входять до стандартного процесу супроводження кредиту (облік коштів, моніторинг платежів) та мають покриватися за рахунок відсоткової ставки. Оскільки АТ «ПУМБ» не підтвердило надання клієнту послуг, що мають окрему споживчу цінність, положення договору щодо сплати комісії є такими, що створюють істотний дисбаланс між правами та обов`язками сторін, порушуючи принцип справедливості та сумлінності (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», такі умови є нікчемними. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 23 394,72 грн. комісії є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що відповідач не надала суду заперечень проти позову, проте судом встановлено невідповідність частини нарахувань вимогам закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зокрема, стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість за договором № 26257019699389 у розмірі 83 512,58 грн. (54 921,23 грн. кредит, 28 591,35 грн. відсотки) та за договором № 1001892634701 у розмірі 32 007,86 грн. (32 000,07 грн. кредит, 7,79 грн. відсотки), що загалом становить 115 520,44 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 83,16% (115 520,44 грн від заявлених 138 915,16 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 014,47 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial