Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Лакі Кредит» звернувся в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення на предмет застави. Ухвалою судді від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2024 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 04 вересня 2024 року №667. Ухвалою судді від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що між ТОВ «Лакі Кредит» та відповідачем [PERSON] 21.12.2021 року було укладено кредитний договір № 155, відповідно до умов якого ТОВ «Лакі Кредит» надало відповідачу в кредит грошові кошти у загальному розмірі 92222,22 грн. строком на 36 місяці з кінцевим терміном повернення 21.12.2024 року Належне виконання позичальником за цим договором забезпечено заставою транспортного засобу: марка Ford, модель Focus, загальний легковий, об`єм двигуна 1999, колір білий, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] . За домовленістю сторін, на момент укладення договору застави, вартість предмету застави становить 150 000 грн. Станом на дату подання позовної заяви 13 листопада 2023 року відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, наявна заборгованість в розмірі 157425,79 грн. У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору відповідачем ТОВ «Лаки Кредит» на його адресу було направлено вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань шляхом сплати повної суми заборгованості, яка лишилася без виконання, що стало підставою звернення до суду із зазначеною позовною заявою. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 157 425,79 грн. та звернути стягнення на предмет застави шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. 21 грудня 2021 року між ТОВ «Лакі Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 155, відповідно до умов якого ТОВ «Лакі Кредит» надало відповідачу в кредит грошові кошти у загальному розмірі 92222,22 грн. строком на 36 місяці з кінцевим терміном повернення 21.12.2024 року. Належне виконання позичальником за цим договором забезпечено заставою транспортного засобу: марка Ford, модель Focus, загальний легковий, об`єм двигуна 1999, колір білий, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] . Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов договору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням про надання коштів кредиту на рахунок [NUMBER] 21.12.2021призначення платежу: переведення коштів згідно кредитного договору №155 від 21.12.2021. Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період 01.12.2021 02.11.2023 [PERSON] сплачувала заборгованість з 21.12.2021 до 23.10.2023, після того платежі припинилися, кінцеве сальдо становить 157425,79 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем ТОВ «Лакі Кредит» 27.02.2023 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань шляхом сплати повної суми заборгованості. Згідно даної вимоги ТОВ «Лакі Кредит» вимагало протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме повернути несплачений залишок кредиту, сплатити прострочені проценти за користування коштами. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку не погашення заборгованості за кредитним договором згідно цієї вимоги, ТОВ «Лакі Кредит» здійснить в рахунок погашення зазначеного боргу звернення стягнення на автомобіль. Але вказана вимога лишилася без виконання. Врегулювання обов`язків сторін у кедитному договорі є наступним. Пункт 3.6 кедитного договору передбачає, що прострочення позичальником сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення кредитора до суду про стягнення заборгованості за договором не зупиняє нарахування процентів протягом строку визначеного п.1.3 договору, крім випадку прийняття окремого відповідного рішення кредитором. У пункті 4.1 договору зазначено, що кредитор має право: - вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором; - вимагати повернення кредиту, строк сплати якого що не настав та сплати процентів у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. В даному випадку позичальник повинен здійснити дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитора повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога кредитора втрачає цінність. У пункті 4.4 зазначено, що позичальник зобов`язаний: 1) належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання; 2) у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Норми права застосовані судом. За приписами ст.ст. 627, 628,629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частин 1, 2 т. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. За ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 23, ст. 24, ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Висновки суду. Судом встановлено, що між сторонами виникли правомірні кредитні та заставні відносини, підтверджені договором № 155 від 21.12.2021 року. Факт надання кредитних коштів у розмірі 92 222,22 грн підтверджується належним доказом платіжним дорученням, що свідчить про повне виконання зобов`язань кредитодавцем. Водночас, відповідач, всупереч вимогам ст. 526, 530, 1049 ЦК України та умов пунктів 4.4 договору, припинила виконання зобов`язань з жовтня 2023 року. Згідно з актом звірки, сума заборгованості становить 157 425,79 грн, що з огляду на право кредитора нараховувати проценти за весь час користування коштами (п. 3.6 договору, ст. 1048 ЦК України), є доведеною та арифметично вірною. Оскільки позивач скористався правом на дострокове повернення всієї суми кредиту через прострочення платежів понад один місяць (п. 4.1 договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України) та дотримався досудового порядку врегулювання спору, надіславши вимогу 27.02.2023 року, яка була ігнорована, вимога про стягнення коштів є законною. Щодо способу захисту прав через звернення стягнення на предмет застави (автомобіль Ford Focus, д.р.н. [NUMBER] ), то таке право прямо передбачено ст. 572, 590 ЦК України та ст. 19, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Оскільки основне зобов`язання не виконане, кредитор має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна шляхом його реалізації на публічних торгах. Відсутність відзиву з боку відповідача додатково підтверджує відсутність заперечень проти викладених обставин, що дає суду підстави для ухвалення рішення про стягнення боргу та звернення стягнення на майно. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 5368,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved