Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ „СВЕА ФІНАНС до [PERSON] , з посиланням на те, що 22.02.2023 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір № 628948 про надання споживчого кредиту у електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ "Селфі Кредит" надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 3000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,2%. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого має заборгованість в сумі 24318 грн., з яких 3000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21318 грн. - заборгованість по нарахованих процентах. 11.01.2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01.02-95/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором в тому числі і до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану кредитну заборгованість та понесені витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позові зазначив про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав, відзив на позовну заяву від нього до суду не надходив. Суд, розглянувши справу, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 лютого 2023 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір №628948 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е556, відправленим на номер телефону відповідача (а.с.6-19). Згідно з п.1.2 цього договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3000,00 грн, тип кредиту- кредит (п.1.3. договору). Строк кредиту 420 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Загальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору ( п. 1.3-1.4. договору). Відповідно до п.1.5.1. вказаного договору стандартна процента ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 22.02.2023р. або 23.02.2023р. (п. 2.2. договору). Відповідно до п. 4.1. договору товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором; укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, яке є додатком № 2 до договору, [PERSON] також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором ( а.с. 19). Крім того, [PERSON] 22.02.2023 року ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором М512 паспорт споживчого кредиту ( а.с. 17-18). До позовної заяви також додані правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», затверджені наказом директора ТОВ «Селфі Кредит» № 15-ФК від 05.10.2022р.. Набрання чинності з 05.10.2022р. (а.с. 20-29). Відповідно до інформації ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250912-1220 від 12.09.2025р., згідно з укладеним договором, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 22.02.2023р. на суму 3000,00 грн. з призначенням платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 53754141333512227 , код авторизації 688655 ( а.с. 36). 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-95/24, відповідно до пункту 2.1. якого відповідно до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (а. с. 37-50). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-95/24 від 11.01.2024р. з витягом з нього, право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 628948 на загальну суму 24318,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 21318,00 грн сума заборгованості за процентами (а. с. 48-49, 51). 25 березня 2024 року рішенням № 1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( а.с. 52). Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» діє на підставі статуту, затвердженого рішенням учасників ТОВ «СВЕА ФНАНС» від 25.03.2024р. № 1 ( а.с.54-61). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитним договором №628948 від 22.02.2023р., заборгованість [PERSON] станом на 11.01.2024р. складає 24318,00 грн, з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21318,00 грн сума заборгованості за процентами ( а.с. 30-35). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 гривень судового збору.

Outcome: approved