Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1272-4849 від 15.09.2023 в розмірі 100 000, 00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 000, 00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80 000,00 грн. Позивач посилався на те, що 15.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1272-4849. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 20 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідачка не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Відповідачка порушила умови Кредитного договору та не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 04.04.2025 загальна сума заборгованості становить: 100 000,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 000, 00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80 000, 00 грн. Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідачки надав відзив на позов де зазначив, що позов не підлягає задоволенню. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданні позивачем Витяг з Умов та правил та тарифи користування кредитом були надані при укладенні договору позичальниці та яка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи документи про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами їх розміри, порядок нарахування та сплати. Надані позивачем Договір, графік, і правила Лояльності надання фінансових послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені договором, який безпосередньо підписаний останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки ні договір, ні графік, ні правила, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.09.2023 року шляхом приєднання до електронної форми цього договору. Крім того, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) вбачаються ознаки порушення в даних нарахуваннях, а, отже, і порушення прав споживача. Кредит наданий у розмірі 20 000 грн. х 50 % = 10 000 грн. + 20 000 = 30 000 грн. Саме ця сума повинна була бути заявлена позивачем у позові, що буде відповідати усім вище вказаним вимогам законодавства. Відповідач [PERSON] народилась [INFO] в с. Кочережки, Павлоградського р-ну, Дніпропетровської області, матір [PERSON] , а батько записаний у відповідності до вимог ст. 135 СК України [PERSON] . Біологічним батьком заявниці є [PERSON] , [INFO] , який продовжує проживати однією сім`єю зі своєю дружиною [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відповідачка [PERSON] теж продовжує жити і підтримувати родинні відносини зі своїм батьком, що визначає її як члена родини [PERSON] . Останній [INFO] був мобілізований і зараз проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , отже відповідачка є членом родини військового [PERSON] , і на її відносини за цими правовідносинами з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розповсюджуються норми частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» за якими проценти за користування кредитом не нараховуються. Сторони в судове засідання не з`явилися. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання не здійснювалася. Суд дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2023між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1272-4849. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 20 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. За положеннями пункту 4.9 вказаного вище договору, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 10.07.2024. За змістом пункту 4.11 договору про відкриття кредитної лінії № 1272-4849, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк користування) складає 103 280,06 грн та включає в себе: суму кредиту; комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Кошти надано шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, № [NUMBER] , що підтверджується змістом вказаного вище договору та не спростовано відповідачкою. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідачка не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20000,00 грн. відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 04.04.2025 загальна сума заборгованості становить: 112 160,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 000, 00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 89 160, 00 грн., прострочена заборгованість по комісії за надання кредиту 3 000 грн. Крім того, позивачем застосовано до відповідачки Програму лояльності та списано заборгованість за нарахованими відсотками та комісією на суму 12 160,00 грн. Позивач звертаючись до суду просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 100 000,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 000, 00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80 000, 00 грн. Пункт 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір № 1272-4849 від 15.09.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , що останньою не спростовано. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При цьому у відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. При цьому принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину. Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч. 1 ст. 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах - повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; стаття 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі - інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних. Аналогічна норма міститься й у частині першій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 у справі № 280/4456/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19, від 09.06.2023 у справі № 280/4461/20. Відповідачкою не заперечується та не спростовано факт укладення нею вказаного вище кредитного договору та отримання кредитних коштів, зокрема, доказів відсутності у спірний період відкритої на її ім`я в банківській установі платіжної картки за № [NUMBER] та зарахування на відповідний рахунок 20 000,00 грн. 15.09.2023. Отже судом встановлено укладення сторонами кредитного договору № 1272-4849 від 15.09.2023, отримання позичальником кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн; неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за вказаним договором заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000,00 грн, заборгованості за процентами в сумі 80 000,00 грн. Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою. Доводи відповідачки, що зобов`язання за процентами є надмірними та непропорційними, не звільняють відповідачку від зобов`язання, з яким вона ознайомилася та погодилася під час укладення кредитного договору № 1272-4849 від 15.09.2023. Доказів оспорення вказаного договору, або певних його умов, зокрема, щодо розміру (ставки) процентів за користування кредитом, - суду також не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не враховує доводи відповідачки про застосування до правовідносин, що склалися між сторонами положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у зв`язку з тим, що її біологічний батько [PERSON] мобілізований і зараз проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , оскільки жодного належного доказу на підтвердження факту родинних відносин, а саме факту того, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] суду не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Сума заборгованості станом на 04.04.2025становить: 100 000,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 000, 00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80 000, 00 грн. і підлягає стягненню з відповідачки. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422, 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved