Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики: № 76118619 від 16.01.2024 року в розмірі 34000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.01.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76118619. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку та на умовах, визначених цим договором. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 14 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 17569,00 грн. Крім того, зазначив, що договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Посилаючись на вказані обставини та не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34000,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2025 року відкрито позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2025 року заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази. 25.11.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] . Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 16.01.2024 по 16.02.2024 рр. Представник відповідача [PERSON] адвокат Багрій В.А. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ТОВ «ФК`ЄАПБ» у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що кошти від ТОВ «1 Безпечене агентство необхідних кредитів» відповідач ніколи не отримувала і ніякі договори позики не укладала та не підписувала. Крім того, вважає, що копія договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам ЗУ «Про електронний цифровий підпис» та паперова копія договору позики №76118619 від 16.01.2024 року не відповідає вимогам ст. ст.79, 80 ЦПК України щодо достовірності та достатності доказів і не може бути доказом того, що особа була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі та факту укладання договору. У відповіді на відзив, представник позивача позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. На доведення своєї позиції вказав, що при підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Договір було підписано Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор (міститься вкінці Договору) було направлено Позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту по вищезазначеному договору - +38050748 8 842, одноразовий персональний ідентифікатор було введено Позичальником у відповідне поле в інформаційно- телекомунікаційній системі Товариства після чого Позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписам одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій. Після чого, Товариством було перераховано грошові кошти на банківську карту № [NUMBER] - Позичальником особисто зазначена картка банку на яку йому краще перерахувати кошти. Оскільки, ТОВ «ФК ЄАПБ» не має доступу до Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» через яку було здійснено ідентифікації, верифікації Позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» передав тільки договір позики. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворним волю сторін. На підміну від традиційної письмової форми правочинну воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону: вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отриманий копії примірника договору не скористався. Зазначила, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку Фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. Представник позивача у відповіді на відзив просив проводити судові засідання без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник відповідача [PERSON] адвокат Багрій В.А. в судове засідання, подав заяву про перенесення розгляду справи, для ознайомлення з інформацією, що надана АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду. З приводу вказаної заяви, суд зазначає таке. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) виходить із того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр деля Прадель проти Франції»). У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. За змістом ст. 43, 44 ЦПК України учасники справи та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Право учасників справи брати участь в судових засіданнях закріплено у п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Обґрунтовуючи перенесення розгляду представник відповідача вказував на те, що бажає ознайомитися з витребуваними на підставі ухвали суду від 15.09.2025 року доказами. 25.11.2025 року на виконання ухвали суду від 15.09.2025 року - АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідну інформацію щодо [PERSON] . Згідно із рішенням РАУ №67, зареєструватися у ЄСІТС повинні були усі адвокати, хто здійснює адвокатську діяльність. Електронний кабінет ЄСІТС - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі), за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів ЄСІТС. Враховуючи, що представник відповідача адвокат Багрій В.А. зареєстрований у електронному кабінеті ЄСІТС та має доступ до всіх документів у справі №392/92/25. Тобто з 25.11.2025 року представник відповідач мав можливість ознайомитися з інформацією до визначеної дати судового засідання 08.01.2026 року, що надана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 15.09.2025 року, того ж дня. Окремо суд, зазначає, що представник відповідача неодноразово 24.04.2025, 22.05.2025, 16.06.2025 подавав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату. При цьому, судом встановлено, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому висловив правову позицію відповідача. Саме по собі посилання представника відповідача у клопотанні про відкладення розгляду справи для ознайомлення з інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» 25.11.2025 року та поданого безпосередньо даного клопотання в дату судового засідання 08.01.2026 року, не може бути підставою для необмеженої кількості відкладень судового розгляду. На підставі чого, суд доходить висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 16.01.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №76118619. Згідно п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2.3 Договору позики процентна ставка (базова)/день становить 2,5%, знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 2,55%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 114432,08 %, орієнтовна загальна вартість позики 14875,00 грн (дата надання позики 16.01.2024, дата повернення позики 14.02.2024) (а.с.5). Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua//documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п.5 Договору позики). Також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua//documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п.5.2 п.5 Договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» перебувають в загальному доступі та є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. Відповідно п. 21 Договору позики його укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.5-7). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76118619 від 16.01.2024 року, загальна вартість кредиту становить 14875,00 грн (а.с.7 зворотна сторона). Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] та відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 16.01.2024 по 16.02.2024 рр., вбачається, що 16.01.2024 року, здійснено перерахунок коштів у розмірі 8500,00 грн (а.с.138-140). 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управлінням кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.9-13). Крім того, між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено ряд додаткових угод до договору фактирингу №14/06/2021 від 14.06.2021 року відповідно до умов яких ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №76118619 від 16.01.2024 року, що також підтверджується платіжними інструкціями №21518 про плату за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди №37 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Також між сторонами укладено акт прийому передачі Реєстру Боржників №32 від 25.09.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 112-121). Відповідно до Реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 34000,00 грн, з яких: 8500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25500,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с.14, 121). Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Укладення електронного договору повинно відбуватися шляхом підписання його електронним підписом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором №761188619 від 16.01.2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 34000,00 грн. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Доводи представника відповідача, про те, що відповідач не підписувала договір та він є таким, що не відповідає порядку укладання електронного договору, суд вважає безпідставними, оскільки клієнт обирає персональний логін і пароль дія входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний помер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці.. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнтів. (Щодо телефонного номеру - станом па 01.09.2025 р. в Україні відсутні обов`язкові вимоги щодо прив`язки номера телефону до паспортних даних особи яка його придбаю, отже одна особи може володіти декількома сім-картами (номерами телефону) користуватися послугами зв`язку. та припинити дію номера в будь - який час). (Позичальник добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, які були відомі тільки їй (ПІН, РНОКПП, дату народження, серію та помер паспорту) в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримано грошові кошти, таким чином пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством. Тобто, кредитний договір №76118619 від 16.01.2024 року укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором «0mKz1GOcmA», який було направлено Позичальнику на номер мобільного телефону вказаний нею під час заповнення заявки на отримання кредиту. Відтак, відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, суд зазначає, що без здійснення відповідачем певного алгоритму дій кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, за яким відповідачу перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] . У кредитному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови кредитування. Щодо посилання представника відповідача про те, що надана паперова копія договору позики не відповідає вимогам ст.ст.79, 80 ЦПК України, суд зазначає таке. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відтак позивачем надано до суду копію кредитного договору №76118619 від 16.01.2024 у відповідності до вимог законодавства, які є належним доказом існування правовідносин між відповідачем та первісним кредитором. Враховуючи вищевикладене, встановивши дані обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно аналізу прецедентної практики ЄСПЛ згідно статті 6 Конвенції рішення судів повинно достатнім чином містить мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, статтю 6 параграфу 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. («Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89); («Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30); («Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved