Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області від представника позивача адвоката Курись О.П. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає про те, що 20.11.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у другій половині 2021 року їхні відносини погіршились, виникали різного роду непорозуміння. З осені 2022 року вони почали проживати окремо. За спільними рішенням неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з [PERSON] , а неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] . Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем за таких обставин є неможливим, суперечить їх інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. [PERSON] , через представника - адвоката Курись О.П., звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.11.2025 року прийнято до розгляду заяву про розірвання шлюбу, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 20.11.2008 зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] у Корнинській сільській раді Рівненського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 20.11.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №30 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач у позовній заяві стверджує про факт припинення шлюбних відносин між сторонами, а також вказує про те, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 Сімейного Кодексу України, регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України, зазначена справа є малозначною справою, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Позивачем наведено достатні дані на підтвердження того, що шлюбні стосунки між сторонами припинено, сторони проживають окремо, що свідчить про формальний характер сімейних стосунків. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесенні позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією про сплату судового збору долученою до матеріалів справи у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову, у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved