Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом до [PERSON] , третя особа: Перший відділ Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.08.2017 року у справі №727/7670/17 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу спільний син залишився проживати разом із батьком та знаходиться на повному його утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.07.2023 року у справі №727/1713/23 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду було відкрито виконавче провадження: ВП №72789048. Судовим виконавцем вживаються усі заходи з метою стягнення аліментів на утримання дитини, проте заборгованість не погашена. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Першого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 21338,15 гривень. Позивач вважає, що має право на стягнення неустойки ( пені) по заборгованості зі сплати аліментів у ВП №72789048 за період з серпня 2024 року по листопада 2025 року. Зважаючи на те, що розмір нарахованої пені не повинен перевищувати 100 % заборгованості зі сплати аліментів, а тому розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 21338 грн. 15 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 21338 грн. 15 коп. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.11.2025 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином за зареєстрованим місцем проживання був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/7670/17 від 11.08.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07.07.2007 за актовим записом №71 - розірвано. Рішення набрало законної сили. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1372. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.07.2023 року у справі №727/1713/23 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення було звернуто до примусового виконання, на підставі чого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №72789048. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у В/П №72789048 від 09.10.2025 року, виданого Першим відділом Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 21338,15 гривень (а.с.6). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Отже, для визначення розміру неустойки в обов`язковому порядку підлягає встановленню дійсний розмір заборгованості зі сплати аліментів, який у межах даного справу встановлено на підставі розрахунку заборгованотсі за сплати аліментів від 09.10.2025 року. Саме виходячи з вказаних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, позивачем було визначено розрахунок заборгованості зі сплати пені. Даючи оцінку зазначеним розрахункам заборгованості, суд зауважує наступне. Так, у частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як було встановлено судом, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні становить 21338 грн. 15 коп. При цьому, у жовтні 2024 року боржником було погашено заборгованість зі сплати у аліментів у повному розмірі у сумі 55766 гривень. У листопаді грудні 2024 року, січні 2025 року державним виконавцем нараховувались до сплати аліменти у розмірі 2831 грн. 50 коп. щомісячно. Боржником у вказані місяці погашались аліменти щомісячно у розмірі по 3023 грн. 25 коп., а отже підстави для нарахування пені відсутні. Право на стягнення аліментів у позивача виникло з лютого 2025 року. Таким чином, розрахунок заборгованості неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у ВП № 72789048 за період з 01.02.2025 року по 09.10.2025 року (дата розрахунку заборгованості зі сплати аліментів) виглядає наступним чином: пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн. х 1% х 223 дн. = 6314,24 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн. х 1% х 192 дн. = 5436,48 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн грн. х 1% х 162 дн. = 4587,03 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн грн. х 1% х 131 дн. = 3709,26 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн грн. х 1% х 101 дн. = 2859,81 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн грн. х 1% х 70 дн. = 1982,05 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн. х 1% х 39 дн. = 1104,28 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2025 р.: борг по сплаті аліментів 2831,50 грн. х 1% х 9 дн. = 254,83 грн.; Сукупний розмір пені по заборгованості зі сплати аліментів у ВП №72789048 становить 26247, 98 гривень. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений 100 % розміром заборгованості. Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.10.2025 року, здійсненого державним виконавцем, станом на 09.10.2025 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів становить 21338,15 гривень, а тому, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає обмеженню до 21338 грн. 15 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Щодо розподілу судових витрат У частині шостій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням приписів цієї норми, понесені судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved