Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

4 вересня 2025 року уповноважений представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 400031-КС-001 про надання кредиту від 19.09.2021, що становить 48 465,12 грн та складається із: - суми прострочених платежів за тілом кредиту - 18 140,87 грн; - суми прострочених платежів за процентами - 30 187,18 грн; - суми прострочених платежів за комісією - 137,07 грн; - суми прострочених платежів за штрафами - 0,00 грн. Позовна заява мотивована укладенням відповідачем із позивачем кредитного договору №400031-КС-001 від 19.09.2021 та отримання відповідних кредитних коштів, із встановленням строків їх повернення та сплати комісії і відсотків за користування ними. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , вказану ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 72-75). Крім цього, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, які стосуються відповідач як клієнта Акціонерного товариства «Універсал Банк» (а.с. 72-75). 26 листопада 2025 року (вх.№ЕП-5877/25) та 01.12.2025 (вх.№37837/25) від АТ «Універсал Банк» на адресу суду надійшли витребувані судом документи (а.с. 91-114; 115-126). Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судові засідання у справі призначалися неодноразово. У чергове судове засідання, призначене на 12.01.2026, сторони повторно не з`явились. У прохальній частині позову, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9 зворот). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на її зареєстроване місце проживання (штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» R067020668404, R067048620830). Однак, такі повернулися на адресу суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за указаною адресою (а.с. 80-81, 128-129). Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Для належного повідомлення відповідача про час і місце судових засідань суд також вжив заходів для направлення йому SMS-повідомлення та повідомлення у додаток «Viber», які йому доставлено 17.10.2025 та 19.11.2025 на абонентський номер телефону [NUMBER] (а.с. 77, 90а). Крім цього, відповідні повідомлення про час і місце судового засідання, призначеного на 12.01.2026, доставлені відповідачу тричі до електронної скриньки « [INFO] » 19.11.2025, як і ухвала суду від 16.10.2025 (а.с. 90б-90в, 130). Відтак, судом створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, він такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 19.09.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 400031-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) (надалі - Договір) (а.с. 24-27). До укладання Договору сторони підписали пропозицію укласти договір (оферта) (а.с. 26-29). 19 вересня 2021 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 400031-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 28-29). Також до матеріалів справи долучено Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» затверджені наказом директора ТОВ «Бізпозика» від 22.06.2021 року № 10-ОД (надалі - Правила) (а.с. 45-54). Відповідно до п. 5.1 Правил проценти за користування кредитом щоденна нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування (а.с. 59 зворот). Відповідно до п. 5.2 Правил нарахування комісії здійснюється в момент укладення Договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено Графіком платежів (а.с. 59 зворот). Відповідно до п. 1 Договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. У тому ж пункті визначено: тип кредиту: кредит; строк кредиту: 24 тижнів; проценту ставку: в день 0,86732500, фіксовану; комісію за надання кредиту: 3000,00 грн; загальний розмір наданого кредиту: 20000,00 грн; термін дії Договору: до 06.03.2022; орієнтовну загальну вартість наданого кредиту: 44040,00 грн; орієнтовну реальну річну процентну ставку: 3617,04 процентів; цілі (мету) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, не залежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит є споживчим кредитом (а.с. 24). Пунктом 2 Договору встановлено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, і з урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (а.с. 24).. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, останній із дванадцяти платежів встановлено на 06.03.2022. Комісія у розмірі 3000,00 грн мала бути сплачена до 31.10.2021. 18 листопада 2021 року укладено Додаткову угоду №1 до Договору (а.с. 32-34). Пунктом 1 Додаткової угоди №1, позичальник її підписанням підтвердив наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 18.11.2021, в розмірі 18 140,87грн., що включає: - 18 140,87 грн суми кредиту; - 2 393,50 грн процентів за користування кредитом; - 137,07 грн комісії за надання кредиту. Враховуючи п.1 та п.6. Додаткової угоди №1, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 39 822,18 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 2 876,06 процентів. Сторони у п. 3 Додаткової угоди №1 домовились встановити Процентну ставку за користування кредитом у такому розмірі: з 18.11.2021 року до 02.12.2021 року (включно) 0,867325% в день, з 03.12.2021 року 0,867325% в день. Сторони у п. 4, 5 Додаткової угоди №1 домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 05.05.2022 р.», «Строк Кредиту: 229 днів.» У подальшому, 02.01.2022, укладено Додаткову угоду №2 до Договору (а.с. 37-39). Пунктом 1 Додаткової угоди №2, позичальник її підписанням підтвердив наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 02.01.2022, в розмірі 18 140,87 грн, що включає: - 18 140,87 грн суми кредиту; - 3 968,80 грн процентів за користування кредитом; -137,07 грн комісії за надання кредиту. Враховуючи п.1 та п.6. Додаткової угоди №2, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 43 762,78 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3496,29 процентів. Сторони у п. 3 Додаткової угоди №2 домовились встановити Процентну ставку за користування Кредитом в наступному розмірі: з 02.01.2022 року до 16.01.2022 року (включно) 0,867325% в день, з 17.01.2022 року 0,867325% в день. Сторони у п. 4, 5 Додаткової угоди №2 домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 03.07.2022 р.», «Строк Кредиту: 288 днів.» Відповідно до п. 6 Договору встановлено право позичальника протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 календарних днів. В такому випадку Позичальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору повернути Кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення включно за ставкою, встановленою пунктом 1 цього Договору (а.с. 28 зворот). Пунктами 10 Договору та п. 9 Додаткових угод №1, №2 встановлено, що підписанням цього Договору (Додаткової угоди) Позичальник підтверджує, що до їх укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Паспорт споживчого кредиту, а також примірник Правил (у формі електронного документа). Позичальник підтвердив, що обраними ним каналами комунікації є: телефонний, у тому числі SMS-повідомлення; сервіси передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо) за реквізитами, вказаними Позичальником; - електронний (з використанням електронної адреси та/або особистого кабінету); поштовий. У розділі 15 Договору зазначено такі персональні дані позичальника: [PERSON] , паспорт: [NUMBER] , виданий Франківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 17.05.2012, РНОКПП [NUMBER] , засоби зв`язку: телефонний: [NUMBER] , електронний: [INFO] , поштовий: [ADDRESS] (а.с. 25). Судом встановлено, що Договір із Додатковими угодами 31, №2 підписано відповідачем із використанням одноразових ідентифікаторів «G-9437», «G-6201» «G-9366» (а.с. 25, 32 зворот, 37 зворот), що свідчить про повне ознайомлення відповідача з умовами обчислення загальної вартості кредиту, реальною річною процентною ставкою за споживчим кредитом та графіком платежів за вказаним договором. Укладення договору підтверджується і візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору та додаткових угод до договору про надання кредиту № 400031-КС-001 від 19.09.2021 року (а.с. 40-42). Так, позивач видав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується Анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 27.08.2025 року (а.с. 43), даними системи системи ТасPay щодо перерахування позивачем 20 000,00 грн (призначення платежу - перерахування коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] згідно з кредитним договором № 400031-КС-001 від 19.09.2021) (а.с.44). Випискою про рух коштів, наданою Акціонерним товариством «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352) також підтверджено зарахування 19.09.2019 о 10:43 переказу 20000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 113, 125 зворот). При цьому, АТ «Універсал Банк» підтверджено не лише зарахування 19.09.2021 о 10:43 указаних коштів у сумі 20 000,00 грн, але й належність [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] платіжної картки [NUMBER] . Крім цього, аналіз руху коштів по банківській картці [NUMBER] (виписці) Акціонерного товариства «Універсал Банк», узгоджується із датами та сумами платежів, вказаних позивачем у розрахунку заборгованості. Зокрема у розрахунку відображено надходження від відповідача: 01.10.2021 у сумі 3670,00 грн, 15.10.2021 у сумі 3621,84 грн, 14.11.2021 у сумі 250,00 грн, 17.11.2021 у сумі 1500,00 грн, 30.11.2021 у сумі 917,50 грн, 14.12.2021 у сумі 3670,00 грн, 02.01.2022 у сумі 917,50 грн (а.с. 12). Згідно із даними банківської виписки по картці [NUMBER] (виписці) Акціонерного товариства «Універсал Банк» відповідачем здійснено такі витрати: 01.10.2021 у сумі 3670,00 грн (3816.80 - 146.80 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.111), 15.10.2021 у сумі 3621,84 грн (3766.71 - 144.87 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.109), 14.11.2021 у сумі 250,00 грн (260.00 - 10.00 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.106), 17.11.2021 у сумі 1500,00 грн (1040.00 - 40.00 комісії на рахунок Bizpozyka та 520.00 - 20.00 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.106), 30.11.2021 у сумі 917,50 грн (954.20 - 36.70 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.104), 14.12.2021 у сумі 3670,00 грн (3816.80 - 146.80 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.102), 02.01.2022 у сумі 917,50 грн (954.20 - 36.70 комісії на рахунок Bizpozyka) (а.с.100). Відтак, встановлено, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за Договором, яке переважно проводив з того ж рахунку, на який отримав кредитні кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] за Договором, станом на 27.08.2025 становить 48 465,12 грн. та складається із: суми прострочених платежів за тілом кредиту - 18 140,87 грн; суми прострочених платежів за процентами - 30187,18 грн; та суми простроченої комісії 137,07 грн (а.с. 12-20). Із указано розрахунку також вбачається, що позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відповідачу поза межами строку дії укладеного кредитного договору. Станом на день розгляду справи зобов`язання за кредитним Договором відповідачем належним чином не виконано, доказів зворотного суду не надано. Оцінка судом Щодо укладення кредитного договору Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено статтею 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, відтак акцептуючи пропозицію ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором визнала та погодилась на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання грошових коштів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та позивачем не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір з додатками підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з підписом та електронним підписом позивача підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється їх воля, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та про те, що позичальник всі умови договору з додатками цілком зрозуміла та підтвердила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Оскільки вказаний договір з додатками, які підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Щодо заявленої суми стягнень Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд дійшов висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Суд вважає доведеним факт перерахування кредитором відповідачу кредитних коштів за Договором, оскільки реквізити платіжної картки, на яку здійснено перерахунок і указана банківська картка належить саме відповідачу. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Перевіряючи належність розрахунку заборгованості за процентами, суд також дійшов висновку щодо його повну відповідності умовам кредитування, з урахуванням додаткових угод. Відповідачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним заборгованості та спростування доводів представника позивача про наявність заборгованості саме у такому розмірі. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Будь-яких даних, що відповідач після пред`явлення позову, у добровільному порядку погасив нараховану заборгованість за кредитним договорам матеріали справи не містять. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача (а.с. 11, 69). На підставі викладеного та

Outcome: approved