Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі позивач) звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №100664573 від 15.04.2021 в сумі 18558,68 грн та судові витрати 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Лазуткін Володимир Миколайович подано заявку на отримання кредиту № 100664573. Відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан». Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав його проект, ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору, а своїм підписом підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана вся інформація. За вказаних обставин [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 100664573 від 15.04.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в розмірі 8000,00 грн. Проте відповідачем умови договору не були виконані, сума кредиту не повернута, тому утворилась заборгованість в сумі 18558,68 грн. На підставі договору відступлення прав вимоги №08Т від 14.09.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №100664573 від 15.04.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс». Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 18558,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7556,00 грн; заборгованість по відсоткам становить 11002,68 грн. Відповідач не здійснив погашення заборгованості, що змушує позивача звернутись до суду з цим позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований, поштове відправлення повернуте з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», яка проставлена 03.12.2025, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України потрібно вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 29.12.2025 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до такого висновку. Встановлені судом фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, мотиви та застосовані норми права. Під час розгляду справи встановлено що 15.04.2021 [PERSON] створив та заповнив анкету-заяву на кредит №100664573, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо умов кредитування. Анкета-заява на кредит № 100664573 від 15.04.2021 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 100664573, від початку заповнення заяви до підписання договору- 15.04.2021. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума 9500,00 грн; замовлений строк - 29 днів з 15.04.2021, погоджена сума 8000,00 грн; погоджений строк - 29 днів дата повернення 14.05.2021; комісія за надання 0,00 грн; ставка процентів 1,0 % за кожен день користування, проценти за користування кредитом - 2320,00 грн. З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит № 100664573 від 15.04.2021 укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] убачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах. Згідно з договору про споживчий кредит № 100664573 від 15.04.2021 ТОВ «Мілоан» зобов`язалося на умовах визначених договором надати [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8000,00 грн строком на 29 днів. Загальні витрати за кредитом: 10320,00 грн. Додатками до вказаного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 100664573 від 15.04.2021 та паспорт споживчого кредиту № 100664573 що є додатком №2 до договору про споживчий кредитукладений [PERSON] . Відповідно до копії платіжного доручення №26777661 від 15.04.2021 убачається що ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти згідно з договору № 100664573 отримувачу [PERSON] у розмірі 8000,00 грн на картку №[NUMBER] . Сума заборгованості зазначена у розрахунку за кредитним договором №100664573 від 15.04.2021 за період з 15.04.2021 до 28.07.2021 становить 18558,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7556,00 грн; заборгованість за відсотками 11002,68 грн На адресу відповідача представником ТОВ «Діджи фінанс» було направлено 25.07.2025 досудову вимогу [PERSON] та рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором №100664573 від 15.04.2021 у розмірі 18558,68 грн. 14.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи фінанс» зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених договором. Згідно з витягом з додатку до договору факторингу №08Т від 14.09.2021, залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 100664573 від 15.04.2021 становив 18558,68 грн. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови кредитного договору № 100664573 від 15.04.2021, укладеного з [PERSON] надавши останньому обумовлену суму кредиту, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, обов`язкові платежі в рахунок повернення кредитних коштів не здійснював, внаслідок чого ТОВ «Діджи фінанс» має право стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7556,00 грн. Саме таку суму заборгованості по тілу кредита ТОВ «Мілоан» за договором факторингу №08Т від 14.09.2021 передало ТОВ «Діджи фінанс», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100664573 від 15.04.2021. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною першою ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що відповідачем не спростовано розмір боргу і не доведено його відсутність або його повне погашення, отже [PERSON] отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за договором про споживчий кредит № 100664573 від 15.04.2021, суму заборгованості в загальному розмірі 18558,68 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 7556,00 грн; заборгованості за відсотками яка становить 11002,68 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Згідно з платіжної інструкції № 100664573 від 19 вересня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: approved