Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (далі відповідач), в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.02.2022 року у розмірі 24182.77 грн. станом на 18.10.2025 року, яка складається з наступного: - 19607.50 грн. - заборгованість за кредитом; - 4575.27 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0.00 грн. - пеня; - 0 грн. - штраф та судові витрати у розмірі 2422.4 грн. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 07.02.2022 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого їй був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. При укладенні кредитного договору відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати комісії. Однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі, яка складається з наступного: - 19607.50 грн. - заборгованість за кредитом; - 34575.27 грн. - заборгованість по відсоткам Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, що є порушенням прав та інтересів позивача. Ухвалою суду від 30.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації місця проживання, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було; поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Позивачем надано паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена». Відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку: № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2028 року. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. На суму фактично використаного кредитного ліміту (Кредиту) Банк нараховує відсотки. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 07.02.2022 року у розмірі 24182.77 грн. станом на 18.10.2025 року, яка складається з наступного: - 19607.50 грн. - заборгованість за кредитом; - 4575.27 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0.00 грн. - пеня; - 0 грн. - штраф. На підтвердження заборгованості за кредитним договором було подано суду виписку з рахунку відповідача. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що позивач, свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, однак він кредит не повертає, а тому утворилась заборгованість у розмірі 24182.77 грн. Суд зауважує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. У цій справі відповідач, будучи позичальником не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором б/н від 07.02.2022 року, презумпція правомірності якого не спростована. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.02.2022 року у розмірі 24182.77 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved