Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник Пархомчук С.В., в інтересах ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем укладено Кредитний договір № 3218323634/260477 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу кредит в розмірі 3 500 грн., строком на 30 днів з відсотковою ставкою 1,85%. Відповідно до інформаційної довідки, вищезазначений кредит було перераховано відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] хх-хххх-1534. 31 травня 2021 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020. 03 червня 2021 року ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір № 1-03/06/2021 відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 26.05.2025 загальна сума заборгованості, становить 11 917,50 грн., яка складається з наступного: 3 500 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8 417,5 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 917,50 грн., судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Представник позивача судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Снятинського районного суду від 25.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку до часткового задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правилами ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 09.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем укладено Кредитний договір № 3218323634/260477 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Кредитного договору, відповідачу надано кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 09.03.2020; 2. Сума Кредиту: 3 500 грн., яка перерахована первісним кредитором на банківську картку відповідача № [NUMBER] хх-хххх-1534; 3. Строк, кредиту становить 30 днів з дня його видачі. 4. Відсоткова ставка становить 1,85 %. 31 травня 2021 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020. 03 червня 2021 року ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір № 1-03/06/2021 відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 26.05.2025 загальна сума заборгованості, становить 11 917,50 грн., яка складається з наступного: 3 500 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8 417,5 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін не повернув тіло кредиту, та відсотки за його користування. Однак, суд вважає що, нарахування відсотків позивачем за користування кредитом є несправедливим у розумінні до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів", оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Вимога про нарахування та сплату відсотків, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та є явно завищена. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до вимог даного закону несправедливими є, зокрема, нарахування компенсаційних витрат, які понад 50% перевищують суму отриманої споживчої продукції та послуг. Слід зауважити, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов, може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредит в сумі 3 500 грн., строком на 30 днів з відсотковою ставкою 1,85 %. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 8 417,50 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 3 500 грн., за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу, щодо сплати непропорційно великої суми відсотків у разі невиконання нею зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про зменшення розміру відсотків за вказаним договором до розміру 3 500 грн. Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 10 500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч.3ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Пархомчуком С.В. на підставі договору № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025р. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду Акт № Б/Н від 20.10.2025р. прийому передачі виконаних робіт згідно Договору № 11/07/2025 від 11.07.2025 (детальний опис робіт). Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до [PERSON] , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 3218323634/260477 від 09.03.2020 у сумі 7 000 грн, з яких: 3 500 грн., заборгованість за тілом кредиту, 3 500 грн., заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8322 від 30.07.2025 р. про сплату судового збору. Оскільки позов ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до відповідача., задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 422,84 грн із розрахунку 7 500 х 2 422,40 / 11 917,50 На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial