Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Дівіна Л.В. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2023 по 31.03.2025 в розмірі 9 151,56 грн, пеню в сумі 1 491,94 грн, 3% річних в сумі 38,41 грн, інфляційні втрати в сумі 133,89 грн та заборгованість за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання за період з 01.12.2023 по 31.03.2025 в розмірі 2 279,32 грн, пеню в сумі 108,30 грн, 3% річних в сумі 7,09 грн та інфляційні втрати в сумі 28,39 грн, а всього 13 238 грн 90 коп. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З 01.12.2021 із споживачами укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Дані договори є публічними договорами приєднання, мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачам. Зазначені договори розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Оскільки відповідач є власником зазначеної квартири, відтак він є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за даною адресою, для чого відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно надсилались рахунки на оплату послуг. Всупереч наведеному та чинних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати за надані послуги, зокрема за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2023 по 31.03.2025 та за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання за період з 01.12.2023 по 31.03.2025. Ухвалою судді від 07.07.2025 прийнято позов до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Від відповідача [PERSON] 19.08.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що договір між ним та ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладений, оскільки на договорі, який долучений до позовної заяви, немає підписів жодної з сторін. Сайт, який зазначений в позовній заяві та на якому опубліковано тарифи, зараз не існує, а також відсутні будь-яка електронна ідентифікація та підписання цифровим підписом документів. Зазначає, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , від моменту побудови встановлено ІТП (індивідуальний тепловий пункт). Даний ІТП є власністю мешканців будинку та обслуговується підрядною організацією, з якою управителем будинку укладено договір. До будинку теплоносій (теплова енергія) надходить із котельні (ТЦ «Південна», через ЦТП по [ADDRESS] ), нагріває холодну воду з водоканалу та надходить зворотно в котельню. В внутрішньобудинковій системі опалення та гарячого водопостачання гаряча вода (теплоносій), що надходить до приміщень мешканців готується за рахунок нагріву холодної води в теплообмінниках ІТМ (1 контур опалення; 2 контури - гаряче водопостачання) та подається насосами до квартир мешканців. Покликається на висновок експерта, який спростовує можливість надання позивачем мешканцям будинку послуг з постачання теплової енергії за послуги постачання гарячої води. Також вказав, що до позовної заяви не надано обґрунтованого розрахунку сум, які стягуються, не долучено доказів, які підтверджуються факт надання послуг та факт їх споживання відповідачем. Окрім цього, покликаючись на Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», вважає, що підвищення тарифів ЛМКП «Львівтеплоенерго», яке відбулось 01.05.2022, є неправомірним, суперечить вказаному закону та потребує перерахунку. Від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Дівіної Л.В. 26.08.2025 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій остання позов підтримала з підстав, наведених в такому. Додатково зазначила, що теплопостачальна організація здійснює комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку, як єдиного майнового комплексу. Кількість теплової енергії, спожитої для потреб опалення та гарячого водопостачання будинку розраховуються відповідно до приладів обліку. Вузол обліку слугує для вимірювання обсягу всієї теплової енергії, спожитої у будівлі. Житловий будинок на [ADDRESS] обладнаний індивідуальним тепловим пунктом, в складі якого наявні прилади обліку теплової енергії та води. Кількість та вартість теплової енергії на опалення даного будинку розраховується відповідно до показів приладу обліку пропорційно опалюваній площі квартир житлового будинку та встановлених тарифів. ІТП не є джерелом теплопостачання, а тільки спосіб приєднання внутрішніх мереж теплоспоживання до зовнішніх теплових мереж теплопостачання. У даному випадку зовнішня теплова мережа Львівська ТЕЦ-1. Щодо твердження відповідача про підняття тарифів зазначила, що такі є необґрунтованими, оскільки з грудня 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» застосовує тарифи, встановлені Рішенням Львівської міської Ради від 01.12.2021 №972. Окрім цього, вказала, що дійсно зараз функціонує оновлена версія сайту, створена з метою покращення роботи ресурсу та зручності користувачів, однак на такому передбачено можливість переходу на попередню версію, яка і вказана в позовній заяві. Від відповідача [PERSON] 04.09.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Дівіна Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1536543 від 01.07.2025. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (ч.3 ст.13 зазначеного Закону). Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] 01 грудня 2021 року укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання. За умовами вказаних договорів, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №830, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, а також факт отримання послуги. Відповідно до п.12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11.12.2019, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п.13. Правил надання послуги з постачання гарячої води, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі Методика розподілу). Цією ж Методикою розподілу (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), визначено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Особа, якій належить квартира (нежитлове приміщення) зобов`язана нести витрати з теплопостачання, утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Відповідно до Акту №1513 від 07.02.2006 в житловому будинку на [ADDRESS] встановлено вузол обліку теплової енергії на опалення і ГПВ (ІТП). Згідно з Актом №1513 від 31.05.2019, такий складено про те, що в приміщенні ІТП на [ADDRESS] , встановлено лічильник обліку холодної води при вході в бойлер. Згідно з Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) за №1513 від 10.01.2025 ВОТЕ опломбовано та поставлено на абонентський облік після чергової державної метрологічної повірки на основі свідоцтва на повірку №35/12519 від 16.12.2024. Відповідно до п.3 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022), індивідуальний тепловий пункт - тепловий пункт для потреб опалення та/або гарячого водопостачання однієї будівлі (споруди) або її частини, що є комплексом обладнання (пристроїв), який розташований всередині будівлі або за межами будівлі на прибудинковій території та який забезпечує приєднання пристроїв такого комплексу до зовнішньої теплової мережі та (за потреби) мережі холодного водопостачання, керування режимами теплоспоживання, трансформацію теплової енергії, регулювання параметрів теплоносія в будівлі та розподіл теплової енергії за типами споживання (опалення, гарячого водопостачання). Таким чином, індивідуальний тепловий пункт не є джерелом теплопостачання, а тільки спосіб приєднання внутрішніх мереж теплоспоживання до зовнішніх мереж теплопостачання. З розрахунків заборгованості за надані послуги за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що відповідачу здійснено нарахування за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2023 по 31.03.2025 в розмірі 2 279,32 грн та за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2023 по 31.03.2025 в розмірі 9 151,56 грн. Відповідач [PERSON] до відзиву на позовну заяву долучив висновок експерта, однак такий містить дві перші сторінки з різними реквізитами, де вказано різні номери цивільних справ, а саме №464/1533/22 та 464/1534/22, та такий зроблений на замовлення учасників зазначених справ. Згідно із ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Враховуючи те, що долучений відповідачем висновок експерта виготовлений на замовлення інших осіб для подання у цивільних справах №464/1533/22 та 464/1534/22, відтак такий не береться судом до уваги, оскільки є недопустимим доказом, відповідно до ст.78 ЦПК України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму заборгованості. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У частині 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктами 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Типового індивідуального договору на надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. З огляду на наведене вище, дослідивши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача за період з січня 2024 року по січень 2025 року нараховані на заборгованість за послуги з постачання теплової енергії пеня в сумі 1 491,94 грн, 3% річних в сумі 38,41 грн, інфляційні втрати в сумі 133,89 грн та нараховані на заборгованість за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання пеня в сумі 108,30 грн, 3% річних в сумі 7,09 грн та інфляційні втрати в сумі 28,39 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved