Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.05.2018 є виконавцем комунальних послуг з центрального опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 - виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідачі є споживачами вказаних послуг за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказаний будинок під`єднаний до мереж тепло-, та водопостачання. На виконання вимог законодавства позивач зобов`язаний як виконавець надати до вказаного приміщення відповідачів житлово-комунальні послуги, а відповідачі - внести оплату за вказані послуги. Відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися) від вказаних послуг. Заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, а також за період з 01.11.2021 становить станом на 31.01.2025 - у загальному розмірі 78796,15 грн. Також з 01.11.2021 у відповідачів наявна заборгованість за абонентське обслуговування з вказаних послуг у розмірі 79,78 грн та у розмірі 47,30 грн. Через несвоєчасне виконання відповідачами оплати за надані послуги позивачем були нараховані інфляційні втрати, 3% річних та пеню на суму простроченої заборгованості. Загальна заборгованість відповідачів за вищевказаними послугами з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені становить 89698,85 грн. Однак, відповідачі в добровільному порядку заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг не погашають, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 89698,85 грн та понесені судові витрати. 21.04.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності та постачання теплової енергії споживачам. З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже є виконавцем вказаних послуг для житлових будинків. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги №602-18, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до додатку №2 до договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018, до КП «Київтеплоенерго» перейшло право вимоги до відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Рішенням ІІ сесії ІХ скликання Київської міської ради від 09.11.2023 №7340/7381 затверджено статут КП «Київтеплоенерго». Відповідно до п.2.2.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води та розподіл електричної енергії. Мешканцям будинку, в якому розташована вказана квартира відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з 05.10.2010 та з 22.03.2011, відповідно, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного витягу з реєстру територіальної громади м. Києва та копією відповідної відповіді з ЄДДР. Разом з тим, як вбачається із вступної частини позовної заяви та із вказаної відповіді з ЄДДР, [PERSON] народилася [INFO] . Отже, [PERSON] не досягла повноліття станом на дату пред`явлення вказаного позову (15.04.2025) та станом на період утворення заборгованості за вказані послуги з 01.05.2018 по 31.01.2025. Отже, [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає КП «Київтеплоенерго» до вказаної квартири. Згідно з розрахунком заборгованість відповідачів становить станом на 31.01.2025 за надані вказані послуги: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3628,42 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії в розмірі 25102,11 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води в розмірі 49938,54 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн; - заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 39,96 грн; - заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 122,16 грн. Станом на час подання позову відповідачі не здійснюють своєчасну оплату за вказані послуги в повному обсязі. Відповідно до розрахунків відповідачам були нараховані за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 інфляційна складова, 3% річних та пеня на заборгованість за вказаними послугами у загальному розмірі 10902,70 грн. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15. Також у постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16 Верховний Суд виклав правову позицію, в якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Як встановлено судом в ході судового розгляду у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). З вищевикладеного переліку зареєстрованих осіб у вказаній квартирі вбачається, що [PERSON] станом на день звернення із вказаним позовом позивачем до суду не досягла повноліття (в тому числі у період утворення заборгованості за вказані послуги), проте вона зазначена позивачем як відповідач (боржник). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ч. 1 ст. 50 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Отже, судом враховується факт, що зареєстрована у вказаній квартирі [PERSON] є неповнолітньою особою. За змістом статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Частинами 1-2 статті 32 ЦК України передбачено, що фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу. Згідно з ч. 2 ст. 619 ЦК України до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Отже, позивач,

Outcome: partial