Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача 14.10.2025 звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 16.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями, Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 944556 на умовах якого товариство надало відповідачу кошти в сумі 5 000 грн, строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою. Відповідач не виконав свої зобов?язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 36 129,99 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредита 4999,99, заборгованість за відсотками 31130 грн. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 944556 від 16.08.2023 укладеним з відповідачем. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 11.11.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з?явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча була повідомлена про розгляд справи належним чином, що вбачається із двох поштових повідомлень про отримання судових повісток, які знаходяться в матеріалах справи. Будь-яких заяв, клопотань та відзиву на позов не подала. Оскільки, судові повістки двічі вручені відповідачці та враховуючи неподання нею відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.08.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладений договір № 944556 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями. [PERSON] підписала вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 46-66). Відповідно до пункту 1.2. Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з пунктами 1.3. 1.4. Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 5 000 грн, строк кредиту - 360 днів. Відповідно до підпункту 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 2,2% в день. Згідно з пунктом 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . Пунктом 5.1. Договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, визначеного в п.5.3. Договору. Також [PERSON] підписала електронним підписом графік платежів, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (а.с. 67) Останній платіж, згідно графіка платежів, мав бути 10.08.2024 ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 5000 грн, шляхом зарахування 16.08.2023 грошових коштів на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 22.04.2025 (а.с. 72). Також зарахування 16.08.2023 кредитних коштів в розмірі 5 000 грн на рахунок відкритий на ім?я [PERSON] підтверджується випискою про рух коштів з АТ КБ «Приватбанк». Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № 944556 від 16.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за відповідачем перед ТОВ «Селфі кредит» рахувалась заборгованість у загальному розмірі 36 129,99 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредита 4999,99, заборгованість за відсотками 31130 грн (а.с. 73-84). Відсотки нараховані по 21.06.2024 в межах строку кредитного договору. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ст.. 1049 ЦК України. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 21062024, відповідно до якого ТОВ «Селфі кредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 944556 від 16.08.2023 укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 85-94). Відповідно до Акту прийому-передачі та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 21.06.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 944556 від 16.08.2023, боржник [PERSON] , сума заборгованості 36 129,99 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредита 4999,99, заборгованість за відсотками 31130 грн (а.с. 95,96). Згідно з платіжною інструкцією від 21.06.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснило оплату ТОВ «Селфі кредит» за відступлення прав вимоги (а.с. 97). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором кредиту № 944556 від 16.08.2023. Отже, первинний кредитор свої зобов`язання за договором № 944556 від 16.08.2023 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконав, не сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості сума заборгованості [PERSON] складає 36 129,99 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредита 4999,99 грн та заборгованості за відсотками 31130 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач разом з позовною заявою надав договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025, укладений між адвокатським об?єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», акт наданих послуг від 08.10.2025 та детальний опис робіт (а.с. 103-105) Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи критерій розумності і співмірності та розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.

Outcome: approved