Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 30.10.2023 року було розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею. Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2025 року відповідачу присуджено сплачувати на її користь на утримання доньки щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. За період 07.02.2025 року по 31.08.2025 року Олевським віддідлом ДВС їй було перераховано аліменти в сумі 27626,08 грн., що складає в середньому 3500 грн. на місяць. Вважає, що ця сума є недостатньою для забезпечення гідного рівня життя доньки та не відповідає матеріальному становищу відповідача. Оскільки [PERSON] тривалий час займається вантажними перевезеннями, заготівлею та продажем дров, від цієї діяльності отримує неофіційний дохід. Про це свідчить наявність у його власності вантажних та легкових транспортних засобів згідно запиту Олевського відділу ДВС до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за відповідачем транспортних засобів. Також відповідач має офіційний дохід, з якого з дня видачі судового наказу було відрахування 1/4 частини його заробітку, який нараховує Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця", де він офіційно працевлаштований, згідно відомостей виконавчого провадження. Відповідач добровільно переводив кошти на її банківську карту або ж давав кошти готівкою, за період 01.03.2023 р. по 21.09.2025р.. Однак тривалий час [PERSON] чинив психологічний тиск і шантажував, що перестане сплачувати добровільно аліменти, якщо не буде офіційних відрахувань з його офіційного заробітку. Пропозиції укласти угоду з визначеною сумою аліментів відхиляв. Запевняв, що попри недостатню для покриття базових потреб дитини ймовірну суму відрахувань з офіційного заробітку буде продовжувати - доплачувати кошти шляхом перерахувань на карту або готівкою. Та згодом відповідач взагалі перестав сплачувати добровільно аліменти та довгий час не підтримує жодного спілкування з донькою, участі у вихованні, всебічному розвиткові та будь-яких додаткових витратах не приймає. Вона з донькою зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у спільній частковій власності з її матір`ю та братом, іншої нерухомості не має. Відповідач на даний час має у своїй власності 4 об`єкти нерухомості та земельну ділянку. На даний час середньомісячні витрати для забезпечення базових потреб та розвитку доньки складають близько 16000 грн.. Її витрати на доньку значно перевищують розмір перерахованих аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, які є недостатніми для покриття половини витрат, які щомісячно потребує дитина. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2025, із стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати. 23.10.2025 року. Позивачка подала додаткові пояснення, в яких вказала, що відповідач офіційно працевлаштований на підприємстві, при цьому, за її відомостями, відповідач фактично не виконує посадових обов`язків на цьому підприємстві, так як багато років займається неофіційною підприємницькою діяльністю, про що зазначено в позовній заяві. З метою підтвердження фактичних витрат на утримання доньки (приблизно 16 000 на місяць) додає до матеріалів справи чек на купівлю продуктів харчування для доньки з розрахунку на календарний тиждень на суму 1940,31 грн,. та скріншот із мобільного додатку Приват24, які підтверджують понесені витрати на харчування доньки. Зазначені витрати є регулярними та безпосередньо спрямованими на задоволення базових потреб дитини в харчуванні. За розрахунком на місяць вони складають близько 6000 грн., що відповідає сумі витрат, зазначений в позовній заяві. На купівлю одягу доньці у вересні 2025р витрачено 2815,07 грн., в жовтні 2025р.-2967,25 грн., що підтверджується скріншотами із мобільного додатку Приват 24, чеками з маркетплейсу Temu та чеком з магазину Sinsay. Витрати на заняття в танцювальній студії та з логопедом сплачуються в готівковій формі в сумі вказаній в позовній заяві, також, інші додаткові витрати щомісяця варіюються, та складають не менше вказаної суми в позовній заяві. Відповідачем подано відповідь на відзив, в якому вказав, що він жодним чином не ухилявся від свого батьківського обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вчасно та в повному обсязі сплачуючи аліменти та не допускаючи виникнення заборгованості. Так само і на даний час не має наміру уникати обов`язку утримувати свою доньку. Позивач не надає жодних доказів того, що дитина потребує додаткових коштів. Відповідач працює на Регіональній Філії "Південно-Західна залізниця"АТ"Українська залізниця", отримує заробітну плату, інших видів доходу не має, що підтверджується довідкою форми ОК-5. Позивач не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених ст.192 СК України, тому її вимоги щодо збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що 20.06.2020 року сторони уклали шлюб. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Місцем проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання матері [PERSON] . Відповідно до судового наказу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2025 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2025 року та до досягнення нею повноліття. Згідност. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» , встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, та становить з 1 січня 2025 року і на весь рік - 2563 гривні, а 50 % - 1281,50 грн.. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Олевським відділом ДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 25 % , за березень 2025 року -3313,69 грн., за квітень 2025 року-3868,44 грн., за травень- 3868,44 грн., за червень-3868,44 грн., за липень-3868,44 грн., за серпень-3868,44 грн., за вересень 2025 року-3868,44 грн.. Розмір аліментів у частках заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Стаття 273 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення гідного рівня життя доньки та не відповідає матеріальному становищу відповідача. Оскільки [PERSON] тривалий час займається вантажними перевезеннями, заготівлею та продажем дров, від цієї діяльності отримує не офіційний дохід. Про це свідчить наявність у його власності рухомого та нерухомого майна. Також відповідач має офіційний дохід, з якого з дня видачі судового наказу було відрахування 1/4 частини його заробітку, який нараховує йому Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця", де він офіційно працевлаштований. Також зазначає, що витрати на доньку значно перевищують розмір перерахованих аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, які є недостатніми для покриття половини витрат, які щомісячно потребує дитина. Однак, пред`являючи позов, позивач не надала суду належних доказів зміни в бік покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи платника аліментів, хоча це є її процесуальним обов`язком. Крім того, сам по собі факт наявності у відповідача нерухомого майна та транспортних засобів не може свідчити про те, що у 2025 році його матеріальний стан покращився настільки, що він міг би сплачувати аліменти на дитину у тому розмірі, який просить позивач, а тому суд вважає, що на час звернення до суду з цим позовом, позивачем не доведені обставини про те, що на теперішній час покращився матеріальний стан відповідача. Зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Пред`являючи позов позивач мала на увазі саме збільшення розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення. Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Утім, зазначенене звільняє позивачку від обов`язку діяти у межах, визначених актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях . Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з частки від заробітної плати (доходу) платника на тверду грошову суму позивачу належало доводити, передусім, наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed