Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 червня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №1656121 про надання споживчого кредиту. Сума наданого відповідачу кредиту складає 10000 грн. 00 коп., при цьому строк кредитування 363 дні, процентна ставка 1,5% на день. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 27062025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Таким чином до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідно до укладеного договору факторингу №27062025 від 27 червня 2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі заборгованості за кредитним договором відповідача, яка складається з суми кредиту 10000 грн. 00 коп., суми процентів за користування кредитом 54600 грн. 00 коп., штрафні санкції 5000 грн. 00 коп., а всього 69600 грн. 00 коп., у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а. с. 12, 112). Подане представником позивача клопотання про витребування доказів, судом залишено без розгляду, оскільки представник позивача в судове засідання не з`явився, дане клопотання не підтримав, проводити розгляд даного клопотання у його відсутність ні в самому клопотанні, ні в клопотання про розгляд справи у його відсутність не просив. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, будь-якої поважної причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав (а. с. 111, 113). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір №1656121 від 12 червня 2024 року про надання споживчого кредиту, який був укладений в електронній формі (а. с. 81-85). Як вбачається з паперової копії доданого до позовної заяви позивачем вказаного кредитного договору сума кредиту на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 10000 грн. 00 коп., строк кредиту 363 дні. Відповідно до п. 1.5.1 договору - стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Згідно п. 1.5.2 договору - знижена процентна ставка 1,425 % в день. Відповідно до п. 2.1. договору - кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» №20250702-967 від 02 липня 2025 року, 12 червня 2024 року кошти від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в сумі 10000 грн. 00 коп. були зараховані на картку № [NUMBER] (а. с. 86-87). Таким чином, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало зі свого боку свої зобов`язання за кредитним договором №1656121 від 12 червня 2024 року та надало відповідачу кредитні кошти. Згідно розрахунку заборгованості станом на 25 липня 2025 року за кредитним договором №1656121 від 12 червня 2024 року мається заборгованість, яка складається з 10000 грн. 00 коп. суми основного боргу та 54600 грн. 00 коп. заборгованості за процентами, штрафні санкції 5000 грн. 00 коп. (а. с. 75). Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27 червня 2025 року до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №1656121 від 12 червня 2024 року (а. с. 64-68). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за спірним кредитним договором №1656121 від 12 червня 2024 року станом на 25 липня 2025 року з суми кредиту 10000 грн. 00 коп., суми процентів за користування кредитом 54600 грн. 00 коп., штрафні санкції 5000 грн. 00 коп., а всього 69600 грн. 00 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а. с. 12, 98). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. то суд зауважує таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року укладений між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітним Михайлом Миколайовичем, рахунок на оплату замовлення №12593-19/11-2025 від 19 листопада 2025 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а. с. 50-51,76). Тому з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 549, 598, 610-615, 638-643, 1046-10561, 1077, 1078, 1082 ЦК України;

Outcome: approved