Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення недоплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки. В обгрунування вимог позивач вказує, що з згідно трудового договору він з 7 серпня 2024 року працював водієм в ТОВ „Рембудзв`язок. При прийнятті на роботу від нього також відібрали заяву про звільнення за власним бажанням. Він був звільнений за тією заявою 31 січня 2025 року. Таким чином, він пропрацював в ТОВ „Рембудзв`язок з 7 серпня 2024 року до 31 січня 2025 року, або 5 місяців і 24 дні /майже 6 місяців. Він дійсно сам хотів звільнитись в зв`язку з неналежними умовами праці, бо потрібно було працювати майже всю добу, без відпочинку і виконувати любі бажання та вказівки керівництва. Заробітну плату йому постійно перераховували на банківський рахунок в відділенні „Приватбанк" 3 банківської картки він дізнався, що йому виплачували заробітну плату в середньому по сім тисяч гривень в місяць. Так, згідно роздруківки по моєму банківському рахунку мені підприємством було виплачено наступні суми заробітної плати: 26,08,24 - 3 000 грн.; 10.09.24 - 3 000 грн., 24.09.24 - 3 000 грн., 08.10.24 -4993.65 грн., 24.10.24 - 3 000 грн., 07.11.24 - 4 993.65 грн., 29.11.24 - 3 000 грн., 06.12.24 року - 4993.65 грн., 02.02.25 - 7546.80 грн., 11.02.25 - 7745.40 грн., а всього 45273 гривня 15 копійок. З викладеного вбачається, що мені виплачувалось фактично мінімальну заробітну плату, встановлену законодавством . При цьому підприємством ігнорувались передбачені трудовим законодавством вимоги щодо оплати роботи працівника в надурочний час, у нічний час та роботи в святкові і вихідні дні. а також вимоги щодо обов`язкового повідомлення працівника про розмір оплати прац. При цьому, до теперішнього часу йому не надано відомостей про те чи проведено з ним повний розрахунок по заробітній платі, при звільнені, хоча закон вимагає це зробити та виплатити розрахунок в день фактичного звільнення або наступного дня та видати мені на руки розрахунковий лист.. Також згідно ст. 47 КЗпП України в цей строк мені повинні були повернути, тобто видати мою трудову книжку. Ст. 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні та невидачу трудової книжки у вигляді виплати заробітної плати за весь час такої затримки. Вже після звільнення він отримав довідку з податкової інспекції про його доходи і виявилось, що фактично ТОВ „Рембудзв`язок" нараховувало йому зовсім іншу заробітну плату, втричі більшу, ніж перераховувалось на його банківську картку. Так, за вказаною довідкою йому було нараховано : 01.08.24 - 7673.18 грн., 01.09.24 - 9930 грн., 01.10.24 - 20100 грн., 01.11.24 - 20100 грн., 01.12.24 - 20100 грн., 01.01.25 - 20100 грн., а всього 98003. 18. плати Таким чином йому фактично недоплачено нарахованої заробітної в сумі 52730 грн. 03 коп. (98003 грн 18 коп. - 45273 грн. 15 коп.). Тому, вказану суму просить стягнути з відповідача. Виходячи з того, що розмір його зарплати становив згідно довідки податкової інспекції 20100 грн. підприємство повинне виплатити йому в якості заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні, невидачу розрахункового листа та затримку видачі трудової книжки, тобто за лютий - вересень 2025 року, або за 8 місяців всього 160800 гривень. Таким чином, просив стягнути з відповідача: недоплачену щомісячну заробітну плату в сумі 52730 грн.02 коп. та компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки в сумі 160800 гривень, або всього 213530 гривень 02 копійки, Представник позивача в судовому засіданні підтримав повністю позовні вимоги та надав аналогічні пояснення, просив задовольнити позовні вимоги вповному обсязі. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» надало через свого представник відзив на позовну заяву, згідно якого просило відмовити в задоволенні позовних вимог повністю виходячи з наступного. Дійсно, між сторонами існували трудові відносини на підставі трудового договору № 07/08-к від 07.08.2024 року та наказу про прийняття на роботу № 17-к від 07.08.2024 року (Посада - водій автотранспортних засобів; умови оплати - «згідно штатного розпису»). Позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, датовану 31.01.2025 роком. 31.01.2025 року Відповідачем видано наказ № 2-к про звільнення Позивача за ст. 38 КЗпП України та визначено виплату компенсації за 12 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідачем щомісячно виплачувалась заробітна плата, передбачена штатним розписом, позивачу в повному обсязі. При звліьненні було проведено повний розрахунок з позивачем та кошти перераховані на його банківську картку. В день звільнення позивач взагалі був відсутній на робочому місці. Дійсно, при подачі звітності до ДПС помилково було вказано розмір заробітної плати позивача за період жовтень 2024 року - січень 2025 року - 20100 грн. В подальшому, вказана помилка була виправлена шляхом подання додаткової форми звітност 4-ДФ до ДПС і на даний час відомості про заробітну плату позивача повністю відповідають відомостям про його доходи, які обліковуються у відповідача. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність саме заборгованості у заявленому розмірі 52 730,02 грн. Таким чином, у відповідача відсутній обов`язок з виплати позивачу заборгованості по заробітній платі, так як ніякої заборгованості не існує, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення недоплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки не має. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін (а.с. 18). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «Рембудзв`язок» від 07 серпня 2024 року [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 07 серпня 2024 року за основним місцем роботи, з оплатою праці згідно штатного розпису на підставі заяви [PERSON] від 08.08.2024 року. Даний факт підтверджується також трудовим договором між сторонами від 07 серпня 2024 року (а.с. 8-10, 57-58). Згідно довідки ТОВ «Рембудзв`язок» № 16/12-3 від 16.12.2025 року посадовий оклад [PERSON] згідно штатного розкладу за період з 07.08.2024 року по 31.01.2025 року становив 9930 грн. 00 коп. (а.с. 53). З витягу з наказу № 2-К від 31.01.2025 року директора ТОВ «Рембудзв`язок» [PERSON] звільнено з посади водія автотранспортних засобів з 31.01.2025 року згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням без поважних причин та наказано виплатити компенсацію за невикористану відпустку в кількості 12 календраних днів (а.с. 53). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованого доходу станом на 19.09.2025 року видно, що позивачу було нараховано заробітну плату в ТОВ «Рембудзв`язок»: серпень 2024 року - 7673 грн. 18коп. (утримано ПДФО - 1381 грн. 17 коп., військовий збір 135 грн. 10 коп.); вересень 2024 року - 9930 грн. (утримано ПДФО - 1787 грн. 40 коп., військовий збір - 148 грн. 95 коп.); жовтень 2024 року - 20100 грн. (утримано ПДФО - 3618 грн., військовий збір - 301 грн. 50 коп.); листопад 2024 року - 20100 грн. (утримано ПДФО - 3618 грн., військовий збір - 301 грн. 50 коп.); грудень 2024 року - 20100 грн. (утримано ПДФО - 3618 грн., військовий збір -1005 грн.); січень 2025 року - 20100 грн. (утримано ПДФО - 3618 грн., військовий збір - 1005 грн.) (а.с. 15-16); З довідки про нараховану заробітну плату за період з 07.08.2024 року по 31.01.2025 року [PERSON] № 16/12-1 від 16.12.2025 року видно, що ТОВ «Рембудзв`язок» нарахувало [PERSON] заробітну плату: серпень 2024 року - 6 176,91 грн (7 673,18 - 1 496,27); вересень 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) жовтень 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) листопад 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) грудень 2024 року - 7 646,10 грн (9 930,00 - 2 283,90) січень 2025 року - 7 646,10 грн (9 930,00 - 2 283,90), у т.ч. компенсація за невикористану відпустку 3 868,83 грн (у складі 9 930,00 грн) (а.с. 52). Згідно з банківською випискою/реєстром зарахувань працівнику фактично перераховано (нетто) 10 платежів на загальну суму 45 450,06 грн, зокрема: 3 000,00; 3 176,91; 3 000,00; 4 993,65; 3 000,00; 4 993,65; 3 000,00; 4 993,65; 7 546,80; 7 745,40 грн. (а.с. 59-60). В уточнюючих подактових розрахунках сум доходу 4ДФ, які прийняті ДПС, видно, що було виправлено доходи [PERSON] із «20100» на «9930» (а.с. 61-83). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст. 94-97 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно наданих матеріалів (трудового договору, довідки ТОВ «Рембудзв`язок») [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 07 серпня 2024 року за основним місцем роботи, з оплатою праці згідно штатного розпису - 9930 грн. З довідки про нараховану заробітну плату за період з 07.08.2024 року по 31.01.2025 року [PERSON] № 16/12-1 від 16.12.2025 року видно, що ТОВ «Рембудзв`язок» нарахувало [PERSON] заробітну плату: серпень 2024 року - 6 176,91 грн (7 673,18 - 1 496,27); вересень 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) жовтень 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) листопад 2024 року - 7 993,65 грн (9 930,00 - 1 936,35) грудень 2024 року - 7 646,10 грн (9 930,00 - 2 283,90) січень 2025 року - 7 646,10 грн (9 930,00 - 2 283,90), у т.ч. компенсація за невикористану відпустку 3 868,83 грн (у складі 9 930,00 грн) (а.с. 52). Таким чином, позивачем не доведено факту наявності заборгованості відповідача по нарахованій, але невиплаченій йому заробітної плати. Статтями 106 КЗпП України передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Згідно ст. 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий час оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. З наданих суду матеріалів видно, що [PERSON] працював по трудовому договору з оплатою праці згідно штатного розпису. Облік відпрацьованого часу проводився в табелях обліку робочого часу. З оглянутих в судовому засіданні табелів робочого часу видно, що будь-яких доказів роботи [PERSON] понад встановлений час та в святкові дні відсутні. [PERSON] , не надав будь-яких доказів та розрахунків, які на його думку, підтверджують порушення відповідачем положень ст.ст. 106-107 КЗпП України. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 43-1 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) статтею 45 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 47 КЗпП України, - роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У відповідності до статті 48 КЗпП України, - облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Із статті 235 КЗпП України, було виключено відповідальність роботодавця за затримку видачі трудової книжки. Крім того, позивачем взагалі не доведено, що відповідач не видав йому трудову книжку після звільнення. Приймаючи до уваги викладене, така правова підстави для відповідальності роботодавця як затримка видачі трудової книжки, на яку посилається позивач, з 10.06.2021 року відсутня, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки належить відмовити. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно матеріалів справи [PERSON] , був звільнений 31.01.2025 року відповідно до поданої ним заяви. 31.01.2025 року [PERSON] , був відсутній на робочому місці, що підтверджується табелем обліку робочого часу за січень 2025 року. Будь-яких доказів звернення [PERSON] , до відповідача з вимогою про розрахунок при звільненні, позивачем не надано. Крім того, відповідачем після звільнення [PERSON] , проведено розрахунок 02.02.25 року та 11.02.2025 року, що підтверджується виписками з банку АТ «КБ «Приватбанк» про зарахування коштів на рахунок позивача. Враховуючи викладені обсатвини, суд приходить до висновку, що [PERSON] , не доведено позовні вимоги иналежними та допустими доказами, а отже в задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, слід відмовити. Посилання позивача на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованого йому доходу, а саме заробітної плати в сумі 20100 грн. суд не приймає до уваги, так як вказані відомості зазначені станом на 19.09.2025 року, а в судовому засіданні встановлено, що вказані відомості були подані відповідачем помилково, і в жовтні 2025 року вказані помилкові відомості були виправлені відповідачем шляхом подачі відомостей форми 4-ДФ, які прийняті Державною податковою службою. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави, так як відповідач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з наведеним позовом, а в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed