Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Широківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.04.2016 Широківський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким відібрав малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від їх батьків [PERSON] та [PERSON] , та призначив [PERSON] опікуном малолітніх дітей. 27 квітня 2016 року розпорядженням голови Широківської районної державної адміністрації № Р-183/0/392-16, № Р-184/0/392-16, №Р-185/0/392-16, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] набули статус: діти, які позбавлені батьківського піклування. Позивач перебуває з 25.06.2005 у шлюбі з [PERSON] , які спільно виховують трьох дітей, над якими встановлено опіку, а також четверту дитину, яка була народжена у спільному шлюбі - [PERSON] , [INFO] . 05 травня 2025 року рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області замість [PERSON] було призначено [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та опікуном малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає. Постійного місця мешкання не має. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, повернувся з місць позбавлення волі влітку 2025 року. Не має постійної роботи, живе за рахунок тимчасових підробітків. На даний час ні виховувати, ні допомогати своїм дітям, не бажає. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що окрім власних із дружиною двох дітей, старша з яких повнолітня, він також є опікуном тьох дітей покійної сестри дружини. Діти забезпечені усім необхідним, проживають уже близько 10 років у його сім`ї. Мама дітей померла, а батько, що є відповідачем у справі, не відомо де проживає, був судимий і відбув показання у виді позбавлення волі, однак будь-яких дій щодо свої дітей по утриманню, вихованню тощо не здійснює. За життя матері дітей, їх батьки зловживали алкоголем, не здійснювали належно батьківські обов`язки, тому дітей у них було вилучено. Діти батька не бачили уже більше 10 років. Просить позбавити відповідача батьківських прав і стягнути з нього аліменти на утримання дітей. Понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягувати. Представниця Служби у справах дітей Широківської селищної ради зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вказавши, що дійсно для дітей у позивача забезпечено усі необхідні умови для проживання. На даний час мама дітей померла, а місце перебування батька не відоме, при цьому за місцем його реєстрації, відповідач на даний час там не проживає. Останній батьківських обов`язків не виконує взагалі. При спілкуванні представників служби у спрах дітей з дітьми, останні з батьком не бажають бути, його не пам`ятають, а у сім`ї позивача їм комфортно. Саме позивач забезпечує їх усім необхідним, створив умови для розвитку, забезпечує медичне обслуговування. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача та підтримала позов щодо стягнення з нього аліментів, зазначивши, що позивач діє в інтересах дітей. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Заслухавши позивача та представницю третьої особи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Ланчковського С.В. № Р-183/0/392-16 від 27.04.2016 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Ланчковського С.В. № Р-184/0/392-16 від 27.04.2016 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Ланчковського С.В. № Р-185/0/392-16 від 27.04.2016 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 20-22). Згідно із витягом з реєстру Широківської територіальної громади №2024/007831382 від 03.07.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , [INFO] . Згідно із витягом з реєстру Широківської територіальної громади № 2025/009939939 від 22.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , [INFO] . Згідно із витягом з реєстру Широківської територіальної громади № 2025/009938873 від 22.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , [INFO] (а.с. 23-25). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 25.06.2005, актовий запис № 57 (а.с. 19). Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області 05 травня 2025 року (а.с. 6-10) заяву [PERSON] про звільнення від повноважень опікуна та встановлення опіки задоволено. [PERSON] звільнено від повноважень опікуна та призначено [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та опікуном малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії характеристики [PERSON] , наданої депутатом Широківської селищної ради Тимофеевою В.О. від 14.08.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою останній місяць. Зі слів сусідів виїхав до якогось села на проживання. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений. Влітку 2025 року повернувся з місць позбавлення волі. Постійної роботи не мав, жив за рахунок тимчасових підробітків. Умови проживання незадовільні. До відбуття покарання вів розгульний спосіб життя, зловживав спиртними напоями. Мав дружину, яка на даний час померла та має трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які в 2016 році за рішенням Широківського районного суду були вилучені з родини та взяті під опіку [PERSON] , рідної тітки дітей. За весь період батько кілька разів телефонував дітям, цікавився їхнім життям. На данний час ні виховувати, ні проживати, ні допомагати своїм дітям не має змоги, зв`язку не підтримує, постійно дітей не відвідує (а.с.31). Відповідно до рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради (а.с. 48-49), виконавчий комітет селищної ради вирішив вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також в матеріалах справи наявні копії заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надані до служби у справах дітей Широківської селищної ради про не бажання спілкуватись і бачитись з батьком [PERSON] , та вони не заперечують щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо них (а.с. 51-53). Згідно акту ССД Широківської селищної ради обстеження умов проживання від 28.10.2025, за адресою [ADDRESS] , умови проживання добрі. Опікун забезпечує дітей усім необхідним. Біологічний батько [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 54). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі "Хант проти України"). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своїх неповнолітніх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям, зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дітей, чим порушує права позивача та неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в частці 1/2 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, неповнолітніх дітей та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн, які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. За позов про стягнення аліментів позивач звільнений від його сплати (п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір). Разом з тим, позивач просив суд судові витрати йому не відшкодовувати, тому розподіл судових витрат щодо вимог про позбавлення батьківських прав судом не здійснюється. Разом з тим, за вимогу про стягнення аліментів із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved