Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що 07.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено договір про споживчий кредит №100134708, відповідно до якого, останньому надано кредит у сумі 5 000,00 грн., строком на 105 днів. 27.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Позивач зазначає, що станом на 03.11.2025 (дата подання позовної заяви) заборгованість відповідача за кредитом становить 20 950 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000, 00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 15 000 грн., прострочена заборгованість за комісією - 950 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії не виконав. Таким чином, [PERSON] , згідно доводів позивача, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі 20 950 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача. Крім того просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.11.2025 року справу направлено за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 року, головуючим у справі визначено суддю Антонюка В. В. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Зазначена ухвала направлена на адресу місця реєстрації відповідача [PERSON] , однак поштове відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться -ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом установлено, що 07.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено договір про споживчий кредит №100134708, відповідно до пункту 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктами 1.2.-1.4. вищевказаного кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 5 000 грн. Кредит надається строком на 105 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом: 23.05.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Мілоан», клієнт [PERSON] , з яким укладено договір від 07.02.2023 №100134708, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «W12372». Анкета-заява на кредит №100134708 містить підтверджену позичальником згоду, інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. Відповідно до копії платіжного доручення № 58910837 від 07.02.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача Костельного Д. А., кредитні кошти згідно договору №100134708 в сумі 5 000 грн. Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. П. 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Згідно з договором відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками. Як вбачається із копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №100-МЛ/Т від 27.06.2023, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №100134708 від 07.02.2023, загальна сума заборгованості по якому становить 20 950 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100134708 від 07.02.2023, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів, а також комісії. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачемю взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення комісії в розмірі 950 грн. то суд враховує, що згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк, або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11Закону України«Про захистправ споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії (за вчинення дій/надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у вказаному розмірі відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №100134708 від 07.02.2023 у розмірі 20 000 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15 000 грн. - заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову (95,46%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 312,42 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 7 636,80 грн.

Outcome: partial