Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

23 вересня 2025 року до Крижопільського районного суду засобами поштового зв`язку надійшов позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» (далі - АТ «КБ «ГЛОБУС») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2021 року в розмірі 70630,80 грн., з яких: 43962 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 26668,80 грн. - прострочена заборгованість по процентах. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 04.08.2021 року [PERSON] звернулася до АТ «КБ «ГЛОБУС» для отримання кредитних коштів на споживчі цілі, в зв`язку з чим подала заяву-анкету на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС». Сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок повернення кредиту та загальну вартість кредиту. Невиконання відповідачкою умов договору призвело до виникнення заборгованості, в зв`язку з чим банк направив на адресу відповідачки вимогу про погашення заборгованості, яка була нею проігнорована, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 21 жовтня 2025 року розгляд справи було відкладено на 18 листопада 2025 року в зв`язку з першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки. Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 листопада 2025 року розгляд справи було відкладено на 08 грудня 2025 року в зв`язку із витребуванням доказів за клопотанням представника відповідачки - адвоката Панасюка В.Б. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 08 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2025 року за клопотанням представника відповідачки - адвоката Панасюка В.Б. Ухвалою Крижопільського районного суду від 22 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено на 05 січня 2026 року за клопотанням представника відповідачки - адвоката Панасюка В.Б. Представник позивача - Мала В.В. 30.12.2025 через систему «Електронний суд» направила заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 297/288/21 дійшов висновку про те, що у випадку, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на викладене, суд вважає можливим провести судове засідання у відсутності учасників справи, підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Судом встановлено, що 04.08.2021 року [PERSON] звернулася до АТ «КБ «ГЛОБУС» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету № 41295671 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС», згідно якої просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту - 88896 грн, з яких: 88397 грн. - сума оплати товару, 499 грн. - комісія за сервіс смс-інформування; розмір процентної ставки (фіксована) - 0,00001 % річних; комісія за управління кредитом на пільговий період - 0, комісія за управління кредитом після пільгового періоду - 3 %; строк кредитування - 24 місяці (з 04.08.2021 по 03.08.2023), в тому числі пільговий період - 9 місяців (з 04.08.2021 по 04.05.2022); схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами); загальні витрати за кредитом - 40502,20 грн.; загальна вартість кредиту - 128899,20 грн.; реальна річна процентна ставка становить 47,05 %. Відповідно до графіку платежів позичальник зобов`язується у період з 04.09.2021 по 03.08.2023 (04 числа кожного місяця, окрім останнього) вносити платіж в розмірі 5370,80 грн. Підписанням цієї заяви-анкети [PERSON] підтвердила, що акцептує Публічну пропозицію Банку на укладення Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» в повному обсязі з урахуванням умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту, іншими додатками, які складають цей Договір, що розміщені на сайті Банку globusbank.com.ua, з яким вона ознайомлена, повністю згодна та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись. Того ж дня (04.08.2021) сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, відомості щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Згідно даних довідки про рух коштів по рахунку за період з 04.08.2021 по 01.08.2025, відповідачка здійснювала часткове повернення кредиту за вказаним договором (останній платіж відбувся 04.01.2022 року). Відповідно до детального розрахунку заборгованості по кредитному договору від 04.08.2021, станом на 01.08.2025 залишок заборгованості відповідачки відповідає сумі, зазначеній в позовній заяві, та складає: 43962 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 26668,80 грн. простроченої заборгованості по комісії за управління кредитом. АТ «КБ «ГЛОБУС» направило [PERSON] повідомлення № 1-1573 від 02.05.2023 р. щодо повернення суми заборгованості по споживчому кредиту в розмірі 70630,80 грн., яке залишилося без реагування. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Матеріалами справи підтверджується факт звернення [PERSON] до АТ «КБ «ГЛОБУС» з метою отримання кредитних коштів, шляхом підписання особистим підписом заяви-анкети на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» та Паспорту споживчого кредиту. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо отримання кредитних коштів позичальником та існуючого розміру заборгованості, Банк надав суду копії заяви-анкети, паспорт споживчого кредиту, Публічну пропозицію АТ «КБ «ГЛОБУС» на укладення Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС», затверджену рішенням Правління АТ «КБ «ГЛОБУС», протокол № 105 від 09.07.2021, редакція набуває чинності з 14.07.2021, виписки про рух коштів по особових рахунках [PERSON] . Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У клопотанні про витребування доказів від 18.11.2025 року представник відповідачки - адвокат Панасюк В.Б. вказує, що відповідачка заперечує факт отримання кредиту у вказаній в позовній заяві сумі з огляду на відсутність доказів перерахування суми кредиту відповідачці. Водночас факт укладення між сторонами договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування, шляхом підписання відповідачкою заяви-анкети на приєднання до вказаного Договору, стороною відповідача не заперечується. Разом з тим, як вбачається з підписаної [PERSON] заяви-анкети, позичальник уповноважив Банк здійснити переказ суми споживчого кредиту за реквізитами партнера ТОВ «ДІЄСА» (код ЄДРПОУ 36483471). Під час розгляду справи в суді стороною позивача надано меморіальний ордер № 8851 від 05 серпня 2021 року про перерахування АТ «КБ «ГЛОБУС» коштів в сумі 80441,27 грн. на рахунок ТОВ «ДІЄСА» (код ЄДРПОУ 36483471) згідно кредитного договору № 41295671 від 04.08.2021, укладеного з [PERSON] . Таким чином, позивач не відкривав рахунку відповідачці для надання кредитних коштів, а здійснив перерахування кредитних коштів продавцю товару. В свою чергу відповідачкою не надано доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань за кредитним договором. Власного розрахунку заборгованості відповідачкою також не надано. Отже, оскільки банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідачка допустила прострочення повернення кредитних коштів, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43962 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення 26668,80 грн. заборгованості по комісії, яку позивач у позовній заяві вказує як заборгованість по процентам (хоча проценти за користування кредитом та комісія за управління кредитом мають різну правову природу), то суд враховує наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією, за кожним платіжним періодом. У даній справі внесення комісії за управління кредитом передбачено в графіку платежів, де зазначено, що зміст послуги Банку по управлінню кредитом визначається в Договорі. Розмір комісії, починаючи з 04.06.2022, становить 2703,92 грн щомісяця. Відповідно до Порядку надання та обслуговування споживчих кредитів, який є Додатком 1 до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС», нарахування комісії за управління кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за управління кредитом нараховується від суми виданого споживчого кредиту за фактично надані послуги з управління кредитом протягом строку дії кредитного договору з періодичністю, не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, починаючи з дня надання споживчого кредиту або з першого дня після закінчення пільгового періоду, незалежно від фактичної кількості днів користування споживчим кредитом або користування споживчим кредитом за межами пільгового періоду у відповідному місяці (п. 2.1.15.5 Порядку). Позивачем не зазначено які саме види послуг з управління кредитом надавалися [PERSON] та дату їх надання. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27)). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28)). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25)). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Тобто, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31)). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови договору від 04.08.2021 щодо сплати комісії за управління кредитом в розмірі 3 % щомісячно є нікчемними, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією в сумі 26668,80 грн. задоволенню не підлягають. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача АТ «КБ «ГЛОБУС» на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 010725 від 01 липня 2025 року, довіреності від 01 липня 2025 року здійснював адвокат Рибитва О.А. Згідно акта прийому-передачі послуг № 41295671 від 12 вересня 2025 року сторони погодили, що адвокатом Рибитва О.А. у даній справі надано АТ «КБ «ГЛОБУС» такі види правової допомоги: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «ГЛОБУС» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок тощо - 1 год. вартістю 1500 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим для суду та відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви на ім`я суду у 2 прим (в т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату А4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) - 4 год. вартістю 6000 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 7500 грн. за 5 годин витраченого часу роботи. Згідно платіжної інструкції № 8036 від 12.09.2025 АТ «КБ «ГЛОБУС» сплатило адвокату Рибитва О.А. 7500 грн. за правничу допомогу у даній справі. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом Рибитва О.А. у даній справі, враховуючи принцип розумності розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування, в сумі 7500 грн. є співмірним із фактично наданими послугами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідачки до суду не надходило. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., ціна позову становила 70630,80 грн., позов задоволено на суму 43962 грн., тобто на 62,24 % (43962 грн. х 100 % : 70630,80 грн.), а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1884,63 грн. (3028 грн. х 62,24 %) судового збору. Крім того, з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 62,24 %, тому до стягнення підлягає 4668 грн. (7500 грн. х 62,24 %) витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial