Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в особі представника через систему «Електронний суд» звернулися до Новокодацького районного суду міста Дніпра із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просили стягнути з відповідача на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30.03.2015 року у розмірі 21 637,04 грн. та понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 30.03.2015 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № Р24.199.72399, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 18 533,00 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою процентів 15,0% річних. Підписанням Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») було укладено Договір Факторингу № 01.02- 31/23, відповідно до якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників, зокрема, до [PERSON] , за договором № Р24.199.72399 від 30.03.2015 року. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № Р24.199.72399 від 30.03.2015 року, заборгованість відповідача складає 21 637,04 гривень, з яких: 3 152,98 гривень заборгованість за основним боргом; 1 567,13 гривень заборгованість за відсотками; 16 916,93 грн. заборгованість за іншими процентними платежами. Після отримання права вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» не здійснювало жодних нарахувань, однак відповідач не виконує умови Договору № Р24.199.72399 від 30.03.2015 року, та має непогашену заборгованість, що зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 липня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Курбанову Н.М., ухвалою якої від 02 липня 2025 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано для розгляду за територіальною юрисдикцією до Індустріального районного суду міста Дніпра. Справа надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра 08 вересня 2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної цивільної справи визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 12 вересня 2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю її недоліків та позивачу було надано строк для їх усунення. 22 вересня 2025 року на виконання ухвали судді від 12 вересня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків, якою надали опис вкладення цінного листа на адресу суду. 30 вересня 2025 року на адресу Індустріального районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка підписана представником. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 10 жовтня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просили розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України особа вважається повідомленою. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. У зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № Р24.199.72399. Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 18 533,00 грн. а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 60 місяців, розмір процентної ставки 15,0% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, в ході розгляду справи не оспорювався та не спростований відповідачем. Разом з тим, відповідач належним чином не виконувала кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до Довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» станом на 25.07.2023 року складає 21 637,04 гривень. Щодо наявності у ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги до відповідача за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року, суд зазначає наступне. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» був укладений Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до грошової вимоги за Кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 3 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23, ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року, боржником за яким є [PERSON] , у загальному розмірі 21 637,04 гривень, з яких: 3 152,98 гривень заборгованість за основним боргом; 1 567,13 гривень заборгованість за відсотками; 16 916,93 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Рішенням Єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 року, змінено назву (найменування) Товариства з Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «Свеа Фінанс» (до зміни назви - ТОВ «Росвен Інвест Україна») відповідно до укладеного Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала у зв`язку з чим, за останньою утворилась заборгованість за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року, яка станом на 25.07.2023 року (дата відступлення права вимоги) складає 21 637,04 гривень, з яких: 3 152,98 гривень заборгованість за основним боргом; 1 567,13 гривень заборгованість за відсотками; 16 916,93 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Після отримання права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року позивач жодних додаткових нарахувань не здійснював. Відповідно до ч. 1 ст. 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі статтею 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Свеа Фінанс» належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № Р24.199.72399 від 30 березня 2015 року, яка станом на 25 липня 2023 року склала 21 637,04 гривень, з яких: 3 152,98 гривень заборгованість за основним боргом; 1 567,13 гривень заборгованість за відсотками; 16 916,93 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved