Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

12 вересня 2025 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Волкова С.В. до [PERSON] - про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві представника позивача [PERSON] - адвоката Волкова С.В. зазначено: відповідач [PERSON] є батьком дитини - позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, рішенням Нетішинського міського суду від 28 липня 2011 року - з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі, і позивача [PERSON] , в розмірі 1/3 частки заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, в подальшому, рішенням Нетішинського міського суду від 01 квітня 2021 року розмір аліментів, визначених рішенням Нетішинського міського суду від 28 липня 2011 року, змінено: з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідач [PERSON] сплачував регулярно та в повному обсязі, відповідно, не маючи заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до постанови Нетішинського відділу ДВС від 22 серпня 2025 року, у зв`язку із досягненням позивачем [PERSON] , [INFO] , повноліття, стягнення аліментів завершено, однак, наразі, позивач [PERSON] продовжує навчання, отримуючи освіту у Національній академії внутрішніх справ, на другому курсі денної форми за спеціальністю «262 Правоохоронна діяльність», на умовах контракту за рахунок фізичних осіб, з періодом навчання з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2027 року, вартість якого, за умовами контракту, становить 31000 гривень за один навчальний рік, у зв`язку із навчанням на денній формі позивач [PERSON] не має змоги самостійно заробляти собі на життя та покривати витрати на власне утримання, оскільки, мешкаючи у гуртожитку Національної академії внутрішніх справ, має витрати, пов`язані з вартістю проживання, які, зокрема, за період з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2025 року, становили 1264 гривень за місяць, з 01 липня 2025 року - 1860 гривень, крім того, несе витрати на проїзд один раз на місяць з місця навчання (місто Київ) до місця проживання (місто Нетішин), які складають 199 гривень 13 копійок/місяць в два кінці по студентську квитку (99 гривень 57 копійок вартість поїздки по студентському квитку в 1 кінець), на власне харчування, засоби гігієни, косметичні засоби, навчальне приладдя, оплату мобільного зв`язку та інтернету, дозвілля, проїзду за місцем навчання в межах міста Київ, що в загальному становить, орієнтовно, суму у розмірі 8500 гривень на місяць, отже, сумарна вартість витрат позивача [PERSON] , пов`язаних із навчанням, щомісяця, становить орієнтовно 13000 гривень (2583 гривні 33 копійки - вартість навчання, 1860 гривень - вартість гуртожитку, 8500 гривень - харчування та побутові потреби, 199 гривень 13 копійок - проїзд сполученням місто Нетішин - місто Київ та у зворотному напрямку один раз на місяць), через що позивач [PERSON] - потребує матеріальної допомоги від батька - відповідача [PERSON] , з яким у добровільному порядку не дійшли згоди щодо участі останнього в утриманні на період навчання, та який є працездатним, і, відповідно, будучи працевлаштованим у філії «ВП «ХАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», має стабільний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи, а тому, і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчатися, оскільки, матір позивача [PERSON] не має можливості самостійно забезпечити вказані у позові витрати, що, враховуючи приписи ст.ст.198-201 СК України, і слугувало підставою для звернення до суду з означеним позовом про стягнення із відповідача [PERSON] аліментів в розмірі, який стягувався із відповідача на утримання доньки до досягнення повноліття, тобто, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання - 30 червня 2027 року, але не довше, ніж до досягнення позивачем [PERSON] 23 років. 15 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом представника позивача [PERSON] - адвоката Волкова С.В. до [PERSON] - про стягнення аліментів, відповідно до ухвали Нетішинського міського суду від 15 вересня 2025 року (а.с.40), - відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином. У строк, встановлений судом в ухвалі Нетішинського міського суду від 15 вересня 2025 року, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву - не надав, будь-яких клопотань з приводу руху та розгляду цивільного провадження - до суду не скерував. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 01 серпня 2007 року (а.с.7), - батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] , про що свідчить відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень за №273 від 01 серпня 2007 року, згідно копії паспорта громадянина України: ІD-картки [NUMBER] , дата видачі - 19 серпня 2025 року, орган, що видав, - 6812 (а.с.6) - позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , народилась у місті Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади ВК НМР за №2025/013080002 від 08 вересня 2025 року (а.с.8), - за відомостями Нетішинської територіальної громади позивач [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованою по [ADDRESS] , відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 01 квітня 2021 року (а.с.9-15) - розмір аліментів, визначених рішенням Нетішинського міського суду від 28 липня 2011 року, змінено: з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, за змістом виконавчого листа, виданого на виконання рішення Нетішинського міського суду від 01 квітня 2021 року (а.с.16-17) вбачається, що з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2025 року (а.с.18-19) - виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Нетішинського міського суду від 01 квітня 2021 року, про стягнення з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей, закінчено, з зазначенням щодо повного фактичного виконання рішення суду, згідно інформації Національної академії внутрішніх справ МВС України за №46/26/28-АЗ/15/06-25 від 15 вересня 2025 року (а.с.47) - позивач [PERSON] , [INFO] , на підставі Наказу Національної академії внутрішніх справ за №1166 від 30 серпня 2024 року, зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» і є студентом 2-го курсу навчально-наукового інституту права та психології НАВС на умовах договору із фізичними та/або юридичними особами, з терміном навчання - 2 роки 10 місяців, за змістом копій Договору про навчання у закладі вищої освіти за №ІД24-16 пд від 05 серпня 2024 року та Договору про надання платної освітньої послуги за №ІД24-16 пд/1 від 30 серпня 2024 року, який є невід`ємним додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти за №ІД24-16 пд від 05 серпня 2024 року (а.с.20-21,22-23), вбачається укладання договору про навчання позивача [PERSON] у закладі вищої освіти - Національній академії внутрішніх справ МВС України, а також, зобов`язання закладу здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Правоохоронна діяльність», за спеціальністю «262 Правоохоронна діяльність», для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр» (п.1.2.2.), та фінансові зобов`язання замовника освітньої послуги з зазначенням загальної вартості платної освітньої послуги за весь строк навчання (6 семестрів) у сумі 93000 гривень (п.3.1.), згідно інформації Національної академії внутрішніх справ МВС України за №46/26/27-АЗ/10-25 від 12 вересня 2025 року (а.с.24) - позивач [PERSON] проживала в гуртожитку академії по [ADDRESS] в наступні періоди: 1) з 01 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року, згідно з договором №6191 від 13 вересня 2024 року (вартість проживання - 1465 гривень за місяць), 2) з 01 жовтня 2024 року по 08 грудня 2024 року, згідно з договором №6426 від 04 жовтня 2024 року (вартість проживання - 1465 гривень за місяць), 3) з 09 лютого 2025 року по 06 квітня 2025 року, згідно з договором №636 від 17 лютого 2025 року (вартість проживання - 1264 гривні за місяць), 4) з 08 червня 2025 року по 04 липня 2025 року, згідно з договором №2294 від 13 червня 2025 року (вартість проживання - 1264 гривні на місяць), при цьому, відповідно до наказу НАВС №864 від 19 червня 2025 року «Про встановлення розміру оплати за проживання в гуртожитку академії», починаючи з 01 липня 2025 року, збільшено вартість проживання до 1860 гривень на місяць, згідно інформації сайту АТ «Укрзалізниця» (а.с.25-26) - вартість квитка за маршрутом сполученням «Київ-Пасажирський - Кривин» з пільгою «Студент» становить суму у розмірі 199 гривень 13 копійок. Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 ч.9 СК України), при цьому, сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України). Тож, не зважаючи, що, у відповідності до положень ст.6 СК України, особа має правовий статус дитини до досягнення нею повноліття, регулювання сімейних відносин, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню дітей, в тому числі, і повнолітніх дочку/сина, регулюються СК України, зокрема главою 15 та 16 СК України. Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що передбачено у ст.198 СК України. І стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років, про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 01 грудня 2021 року (справа №753/20347/20). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина виникає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, і батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що урегульовано нормами ст.199 ч.1, ст.199 ч.2 СК України, і що повністю узгоджується з приписами, викладеними у п.20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до яких - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України (ст.200 ч.1 СК України). Так, згідно положень ст.182 ч.1 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Однак, в даному випадку, суд не має правових підстав для застосування мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, у відповідності до положень ст.182 ч.2 СК України, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, під час вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - останні не є дитиною у розумінні чинного законодавства (ст.6 СК України та ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, так як досягли вісімнадцяти років та є повнолітніми особами за віком. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 ч.1 СК України). Водночас, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, і у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст.191 ч.2 СК України). Тож, встановивши наявність з боку відповідача [PERSON] обов`язку утримувати свою повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, на що вказує сукупність означених законодавчо юридичних фактів, а саме, досягнення останньою віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання та, у зв`язку з вказаним, існування потреби у матеріальній допомозі, і, водночас, встановивши відсутність будь-яких обставин, які б перешкоджали батькові - відповідачу [PERSON] надавати таку допомогу, а саме, можливість мати такий заробіток, який дозволив би тому утримувати себе та свою повнолітню дитину, - суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] - про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки, можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині - не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а обумовлена та витікає, насамперед, з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником аліментів, зокрема, працездатністю, станом здоров`я, тощо, а також, інших обставин на боці платника, що мають істотне значення. І, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, відповідно до вимог ст.182 СК України, бере до уваги матеріальне становище - позивача [PERSON] , [INFO] , яка, продовжуючи навчання, не має можливості працювати, що доведено в суді та підтверджено наданими до суду доказами, в тому числі, і документами про необхідність здійснення певних витрат за навчання, житло та на самозабезпечення, і що, відповідно, вказує на існування у позивача [PERSON] потреби у матеріальній допомозі, а також, - приймає до уваги обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема, - відсутність будь-якої інформації щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, яка б перешкоджала стягненню аліментів у визначеному у позовній заяві розмірі, відсутність будь-якої інформації щодо існування у платника аліментів інших утриманців, майна та майнових прав або ж будь-яких інших грошових зобов`язань, які б зумовлювали несення певних витрат, тощо, і, відповідно, враховуючи викладене, - вважає за доцільне, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, визначити необхідним до сплати з боку відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої доньки - розмір аліментів у 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), що, на переконання суду, є обґрунтованим та буде відповідати обставинам справи і вимогам закону, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній частці з боку відповідача [PERSON] до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача, який би позбавляв останнього можливості працювати та утримувати себе та свою повнолітню дитину, в судовому засіданні - не здобуто, крім того, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в тому числі, і у визначеній частці, а саме, у 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), з боку відповідача [PERSON] - не оспорюється та сплачувалась останнім сумлінно до повноліття доньки, на підставі рішення суду. При цьому, суд вважає доцільним зазначити, що строком закінчення стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - є настання відповідних підстав для завершення їх стягнення, а саме, закінчення навчання або ж досягнення утриманцем двадцятитрьохрічного віку, з урахуванням, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання, однак, фактична дата закінчення навчання може не співпадати з датою закінчення навчання, зазначеної у договорі про надання платної освітньої послуги, оскільки, студент може бути відрахований з навчального закладу достроково або ж достроково припинити навчання з інших підстав, зокрема, через неуспішність в навчанні, через неоплату навчання, за власним бажанням, тощо. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Волкова С.В. - про стягнення аліментів, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки - [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги, так як є особою за віком, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, і відповідач [PERSON] - має можливість таку матеріальну допомогу надавати, так як - є працездатним, не є особою з інвалідністю, тощо, і будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній судом частці з боку відповідача [PERSON] до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача [PERSON] , який би позбавляв останнього можливості працювати, або ж обставин, що суттєво обтяжують майновий стан відповідача [PERSON] , в судовому засіданні - не здобуто, що свідчить про можливість надавати означену матеріальну допомогу, і доказів протилежного в частині матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я, або ж інших обставин, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, тощо, ніж ті, що досліджені у судовому засіданні, з боку відповідача [PERSON] в заперечення позовних вимог, у відповідності до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, до суду не пред`явлено, таким чином, на переконання суду, розмір аліментів у вигляді 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, - відповідає вимогам сімейного законодавства, а також, на переконання суду, забезпечить фізичний, духовний та моральний розвиток утриманця, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а також, не суперечить вимогам закону та буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29). Також, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення, оскільки, у відповідності до положень ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, - суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України та задоволенням позовної заяви, а саме, ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України), з огляду на конкретні обставини справи за результатами розгляду, враховуючи принцип співмірності, пов`язаний зі складністю провадження та наданих адвокатом послуг, при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача (ст.141 ЦПК України), водночас, враховуючи, що позивач [PERSON] , на підставі ст.5 ч.1 п.3) Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, - стягнувши з відповідача [PERSON] : - судовий збір, необхідний до сплати при зверненні до суду з позовом, що становить 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок, на користь держави, - витрати на професійну правничу допомогу, що становлять суму у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, на користь позивача - [PERSON] , відповідно до договору про надання правничої допомоги від 08 вересня 2025 року (а.с.30-33), акту приймання-передачі правничої допомоги від 22 жовтня 2025 року з відповідною квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №2.366822417.1 від 22 жовтня 2025 року, оскільки, суд прийшов до переконання щодо задоволення позову, визначені суми підтверджуються наданими до суду документами, знайшли своє відтворення у матеріалах цивільного провадження і, на переконання суду, будуть достатніми і справедливими у даному випадку, так як є - співмірними із: складністю справи та виконаними/наданими адвокатом роботами/послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання/надання відповідних робіт/послуг, обсягом виконаних/наданих адвокатом робіт/послуг, ціною позову та значенням справи для учасника провадження, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони, а також, публічним інтересом до справи з боку суспільства. На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: approved