Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 04.01.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис № 14. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що з 04.01.2008 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Однак, останні роки відносини між ними почали погіршуватися, інтереси перестали бути спільними і все частіше сторони проводили час окремо один від одного, у них стали різні погляди на життя та виховання дітей, все частіше з будь-яких приводів між ними виникали сварки, ініціатором яких був відповідач, який ображав, нецензурно лаявся і міг підняти на позивача руку, свідками чого ставали їх діти, що впливало на їх психічний стан. Позивач намагалася порозумітися з відповідачем, але він її не чув. Крім того, позивач повідомила, що з 2022 року сторони проживають окремо і не ведуть спільне господарство, оскільки відповідач виїхав за кордон і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і заперечує щодо переїзду позивача з дітьми до нього, мотивуючи це тим, що йому буде тяжко в матеріальному плані. Посилаючись на те, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми і не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги та те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а дані сімейні відносини мають негативний вплив на дітей, призвело до прийняття нею статочного рішення про припинення даного шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою суду від 10.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано копію позову з додатками. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1755305 від 09.09.2025 року було встановлено, що відповідач [PERSON] значить зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача неодноразово направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Однак, поштове вкладення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового відділення про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». Верховний суд в постанові від 18.03. 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом достовірно встановлено, що 04.01.2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.01.2008 року. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується свідоцтвами про їх народження, які міститься в матеріалах справи. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням наведеного‚

Outcome: approved