Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: про стягнення заборгованості, в якій після уточнення представник просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 30 568 грн. 14 коп., судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 11 200 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05 жовтня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Заява-Договір № TDB.2021.0001.28759 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 30 568 грн. 14 коп. 03 вересня 2024 року, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №TDB.2021.0001.28759 від 05 жовтня 2021 року. 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №TDB.2021.0001.28759 від 05 жовтня 2021 року. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2025 року, позовну заяву ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви, прохав розглядати справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, остання прохала відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» , у зв`язку з пропуском строку позовної давності або відмовити в частині вимог, які стосуються стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 20 571 грн. 65 коп., виходячи із недоведеності розміру заявлених вимог; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 11 200 грн. до 2 000 грн., що враховує складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час витраченого адвокатом на виконання таких робіт. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05 жовтня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір № TDB.2021.0001.28759 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. За умовами укладеного договору, [PERSON] відкрито поточний рахунок у гривні, на якому банк встановив доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії до 200 000 грн., що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» кредитного договору. Спосіб надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту). В індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили істотні умови договору: строк користування 12 місяців, зі сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн., в базовий період - 56% річних. 09 липня 2024 року, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того, 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «Єврокредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором №TDB.2021.0001.28759 від 05 жовтня 2021 року. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 30 568 грн. 14 коп. З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 27 вересня 2024 року, Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 27 вересня 2024 року змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 08. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За загальним правилом згідно ч. 1ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. Відповідач просив застосувати строк позовної давності. Даючи оцінку доводам відповідача в цій частині, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, тому підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили істотні умови договору: строк користування 12 місяців, зі сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн., в базовий період - 56% річних. Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року, відповідач отримала кредитні кошти в сумі 9 996 грн. 49 коп. Даний факт також не оспорюється відповідачем. Таким чином, виходячи із розміру отриманих кредитних коштів в сумі 9 996 грн. 49 коп. з відсотковою ставкою - 56 % річних, за період нарахування відсотків з 05 жовтня 2021 року по 03 вересня 2024 року до стягнення підлягає 16 333 грн. 59 коп. заборгованості по сплаті відсотків. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № TDB.2021.0001.28759 від 05 жовтня 2021 року в сумі 26 330 грн. 48 коп., з яких 9 996 грн. 49 коп. тіло кредиту, 16 333 грн. 59 коп. заборгованість по сплаті відсотків. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, думки відповідача, яка заперечувала проти такої суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 2 000 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов «ФК ЄВРОКРЕДИТ» задоволено на 86, 14 % , відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 86,14 % від сплаченої суми, тобто 2 087 грн. 06 коп. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial