Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9910188 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач зареєструвалася на сайті первісного кредитора та отримала доступ до особистого кабінету. У процесі реєстрації відповідач пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок сайту кредитодавця, ознайомилася з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, заповнила свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказала суму коштів, яку бажає отримати. Відмова відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для її проведення має наслідком відмови кредитодавця від встановлення ділових відносин з позичальником та від укладення з позичальником кредитного договору. Під час укладання кредитного договору, первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Згідно з Правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано паспорт споживчого кредиту. Оскільки відповідач погодилася з умовами, запропонованими у паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, первісний кредитор сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. Відповідач приєдналася до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 90456, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. На виконання умов кредитного договору, 18.08.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав у повному обсязі, що підтверджується повідомленням ТОВ «ПРОФІТГІД» з відміткою та додатком до нього.17.02.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 17022025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Макс Кредит» суму фінансування, а ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №Б/Н від 17.02.2025 року до договору факторингу 1 та акту приймання-передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2024 року у розмірі 18 217,20 грн. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості. Всупереч умов договору кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 22 017,20 грн., яка складається з: 8 740,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 9 477,20 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 800,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відтак, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість договором кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2024 року у розмірі 18 217,20 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, а також витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]/чи будь-яка інша платіжна картка; про зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 18.08.2024 року по 23.08.2024 року у сумі 7 600,00 грн; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] ; первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), або інші, прирівняні до них (довідки/листи), що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти боржника; повного номера рахунка маска картки [NUMBER], що належить [PERSON] . На виконання ухвали суду листом від 26.11.2025 року №20.1.0.0.0/7-251124/108138-БТ АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] та відкритий під неї відповідний банківський рахунок, а також надано виписку по рахунку за період з 18.08.2024 року по 23.08.2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9910188, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 90456, направленим 18.08.2024 року 12:31:07 на номер телефону [NUMBER] , та введений останньою 18.08.2024 року 12:31:45. Відповідно до п.п 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.п. 1.2 договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 7 600,00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Відповідно до п.п. 1.3 договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - «13» серпня 2025 року, згідно умов пункту 3.5 цього договору. У відповідності до п.п. 1.4 договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «12» вересня 2024 року на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дата оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. У разі, якщо позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за днем періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за цим договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього договору. Згідно з п. 1.5 договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,45% (один цілих 45 сотих) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки) (п.п. 1.5.1 договору). Знижена процентна ставка становить 0,88 (нуль цілих 88 сотих) % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (датою видачі кредиту) (п.п. 1.5.2 договору). У відповідності до п.п. 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає: 1 140,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1,5 % (п.п. 1.7.1 договору). Денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1,5 %. Відповідно до п. 1.8. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 9 115,87 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 6 165,88% (п.п. 1.8.1 договору). Згідно з п. 1.9 договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 48 412,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставки на дату укладання цього договору становить 47 329,00 грн. (п.п. 1.9.1 договору). Пунктом 1.10 договору передбачено, що усі істотні умови цього договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору. Згідно п. 2.8 договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 18 серпня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7 600,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER]. Відповідно до п. 6.4 договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: - на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 380,00 грн.; - на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 760,00 грн.; - на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 1 140,00 грн.; - на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2 280,00 грн.; - на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 3 040,00 грн.; - на п`ятдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 3 800,00 грн.; - на шістдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 3 800,00 грн. Сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту за яким перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру половини суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Невід`ємною частиною цього договору є графік платежів - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, розрахована виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки по поверненню кредиту та оплати процентів, комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені у договорі (п. 7.21. договору). Зазначене також підтверджується Додатком № 1 до кредитного договору № 00-9910188 від 18.08.2024 року, який є Графіком платежів до вказаного договору, який підписаний електронним підписом відповідача (одноразовий ідентифікатор 90456). Також, 18.08.2024 року відповідачем, з використанням одноразового ідентифікатора 92408, підписано паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), у якому визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] , з якою укладено договір № 00-9910188 від 18.08.2024 року ідентифікована ТОВ «Макс Кредит» та їй надано одноразовий ідентифікатор 90456 направленим 18.08.2024 року 12:31:07 на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки, дослідженої судом у тому числі в електронному вигляді, ТОВ «ПРОФІТГІД» повідомило про успішність проведення переказів грошових коштів на рахунки отримувачів, у тому числі, 18.08.2024 року на картку № [NUMBER] у розмірі 7 600,00 грн. Факт надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 7 600,00 грн. 18.08.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] також підтверджується отриманою на запит суду інформацією з АТ КБ «ПриватБанк», зокрема випискою про рух коштів по картці за період з 18.08.2024 року по 23.08.2024 року, з якої встановлено про зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , 18.08.2024 року коштів у розмірі 7 600,00 грн. Згідно із детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9910188 від 18.08.2024 року, сума загальної заборгованості відповідача перед ТОВ «Макс Кредит» станом на 17.02.2025 року становила 18 217,20 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 7 600,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами 9 477,20 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 1 140,00 грн. 17.02.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Макс Кредит» суму фінансування, а ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 року від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги, у тому числі до відповідача на загальну суму 18 217,20 грн. з яких: залишок заборгованості по тілу кредиту - 8 740,00 грн., залишок заборгованості по звичайним процентам - 9 477,20 грн. З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9910188 від 18.08.2024 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 00-9910188 від 18.08.2024 року станом на 01.10.2025 року (включно) становить 22 017,20 грн., яка складається з: 8 740,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9 477,20 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 3 800,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені договорами не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статтей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі№732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Тож, підстав вважати, що вказаний договір кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2025 року відповідачем не укладався у суду не має, коли цей договір укладено в електронному вигляді, який за формою і змістом відповідає зазначеним вимогам Закону. Сторонами при укладенні договору кредитної лінії було погоджено всі істотні умови договору в тому числі порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором. Підстав для визнання нікчемними відповідних положень договору судом не встановлено. Окрім того, судом встановлено, що ТОВ «Макс Кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі 7 600,00 грн., що підтверджується відповідною інформаційною довідкою та наданою банком випискою про рух коштів по картці. Проте, відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору, заборгованість за тілом кредиту та відсотками у встановлений строк не погасила. Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем не надано. Згідно виписки з особового рахунка та детального розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2024 року, заборгованість відповідача станом становить 18 217,20 грн., яка складається з: 8 740,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 9 477,20 грн. - заборгованість за процентами. Судом встановлено, що нарахування відсотків кредитором здійснено в межах погодженого сторонами договору строку нарахування відсотків. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9910188 від 18.08.2024 року у загальному розмірі 18 217,20 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу суду надав: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року з описом та вартістю послуг; додаткову угоду № 25770866882 від 11.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги згідно договору № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року з описом та вартістю наданих послуг, згідно яких загальна вартість послуг з надання правової допомоги за виконані роботи складає 7 000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер. За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 3000, 00 грн., як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved