Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 11.03.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір про надання грошових коштів у позику №3343040324 у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов укладеного договору відповідачу були надані грошові кошти в позику в розмірі 2000 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2,2% на день. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 грн., шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача. Відповідач усупереч умовам договору позики свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 20.08.2025 становить 14390 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000 грн., заборгованості по процентах 12390 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14390 грн. та судові витрати по справі. 01.09.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 01.10.2025, роз`яснено сторонам порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 52). 01.10.2025 судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 63). Витребувані докази надійшли на адресу суду 28.10.2025. Сторони у судове засідання 07.01.2026 повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення. Ураховуючи, що всі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 11 березня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір про надання грошових коштів у позику №3343040324, який підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з п. 2.2 вказаного договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту (а.с. 7-18). Аналогічна інформація міститься у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 19-21). Факт перерахування грошових коштів позивачем на рахунок відповідача у розмірі 2000 грн. підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/14021 від 11.08.2025, інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та випискою про рух коштів по рахунку відповідача ( а.с. 23, 73-75). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» станом на 20.08.2025 розмір заборгованості відповідача становить 14390 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000 грн., заборгованості по процентах 12390 грн. ( а.с. 24). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного. Із матеріалів справи установлено, що відповідач [PERSON] за укладеним кредитним договором отримав грошові кошти у розмірі 2000 грн. Оскільки відповідачем не повернуті отримані кредитні кошти, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення відсотків за договором суд приходить до наступних висновків. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким у тому числі були внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування». Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 8 Закону установлено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5% ( п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За умовами укладеного кредитного договору грошові кошти надавалися у кредит строком 360 днів зі сплатою відсоткової ставки 2,2% за день. Доказів пролонгації строку користування кредитними коштами суду не надано. Відповідно до умов укладеного договору та положень ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» (у рахуванням Прикінцевих та перехідних положень) відсотки мають нараховуватися із розрахунку 42 дні по відсотковій ставці визначеній умовами договору - 2,2% в день, 120 днів по відсотковій ставці визначеній Законом 1,5% в день, решту строку кредитування 198 днів по відсотковій ставці визначеній Законом 1% . Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 9408 грн. 2000 грн. х 2,2% х 42 дні = 1848 грн. 2000 х 1,5% х 120 днів = 3600 грн. 2000 х 1% х 198 днів = 3960 грн. 1848 грн. + 3600 грн. + 3960 грн. = 9408 грн. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. Нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 11408 грн., з яких: 2000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9408 грн. - заборгованість за відсотками. У іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було сплачено 2422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 14390 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 11408 грн. (79,28%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1920,49 грн. ( 2422,40 х 79,28 % = 1920,49 грн.). У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial