Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , ТОВ «Волинь Нова» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 10.08.2013 СТОВ «АГРО-ЛАН» уклало з [PERSON] договір оренди землі №б/н, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, яка розташована на території Плосківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Додатковою угодою №б/н від 27.06.2018 до Договору сторону Орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та продовжено строк на 7 років. Строк договору сплив 26.06.2025. ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало [PERSON] лист-повідомлення №1564 від 06.03.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення та не заперечив щодо продовження Договору на новий строк. Однак, на право оренди спірної земельної ділянки проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 60934712. [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «Волинь Нова». З урахуванням того, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». Вважає, що відповідачами порушено його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. Ухвалою судді від 19 листопада 2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 04.12.2025 представник відповідача ТОВ «Волинь Нова» через систему «Електронний суд» Алєнін Д.В. подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що між ТОВ «Волинь Нова» та [PERSON] 01.07.2025 було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, за номером 71. Право оренди було зареєстровано 24.07.2025 в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Строком до 01.07.2032. Номер запису про інше речове право: 60934712. Згідно наданої стороною позивача інформаційної довідки за №447006900 вбачається, що спірна земельна ділянка перебувала в орендних відносинах, що виникли на підставі договору оренди землі від 10.08.2013, укладеного між СТОВ «АГРО-ЛАН» та [PERSON] .. Надалі, до зазначеного договору вносилися зміни. Зокрема, 27.06.2018 було укладено додаткову угоду між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», якою змінено сторону орендаря та сторони погодили подальші умови користування ділянкою. Договір оренди землі укладено строком на 7 років. Дата закінчення строку дії договору 27 червня 2025 року. Таким чином, строк дії договору оренди землі закінчився 27 червня 2025 року, тому припинення речового права ТОВ "Західна агровиробнича компанія" було проведено правомірно. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 01.07.2025 №71 укладений між [PERSON] та ТОВ "Волинь Нова" у період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб. 01.05.2025 від відповідача [PERSON] на адресу ТОВ "Західна агровиробнича компанія" надіслано лист-повідомлення, згідно якого відповідач повідомив позивача, що він заперечує у поновленні вищевказаного договору оренди землі. Відповідач висловив свою чітку позицію щодо небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки. Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про згоду орендодавця на поновлення договору. Ухвалою судді від 05.12.2025 заяву представника відповідача ТОВ «Волинь Нова» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено 08.12.2025 представник відповідача ТОВ «Волинь Нова» подав заяву про відшкодування витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 18 грудня 2025 року представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслав клопотання про витребування письмових доказів у відповідача [PERSON] .. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання повторно не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Нова» Алєнін Д.В. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини. 10 серпня 2013 року між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «Агро-Лан», як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Плосківської сільської ради, площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326. Пунктом 8 вказаного Договору передбачено, що він укладений на 5 років. Після закінчення строку дії договору оренди орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За пунктом 36 Договору зміна його умов можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до пункту 37 Договору його дія припиняється зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. 27.06.2018 між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та [PERSON] , укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою сторони погодили подальші умови користування ділянкою. Договір оренди землі (в редакції додаткової угоди від 10.08.2013) укладено строком на 7 років. Дата закінчення строку дії договору 26 червня 2025 року. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №131203438 вбачається, що право оренди земельної ділянки площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, на підставі вказаного вище договору оренди землі було зареєстровано 23.05.2015, номер запису про інше речове право: 9772763. ТОВ «Західна агровиробнича компанія» направило відповідачу лист-повідомлення №1561 від 06.03.2025 «Про намір продовжити дію Договору оренди земельної ділянки №б/н від 27.06.2018», згідно якого позивач повідомив про намір поновити дію Договору оренди земельної ділянки (земельна ділянка площею 2,4966 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 9772763. Просить підписати додаткові угоди на поновлення дії Договору оренди земельної ділянки №б/н від 27.06.2018 та направити один екземпляр. Вказаний лист повідомлення з проєктом додаткової угоди було відправлено відповідачу 28.03.2025, що підтверджується копією опису вкладення листа із штампом АТ «Укрпошта». 01.05.2025 [PERSON] надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення про те, що він заперечує у поновленні договору оренди землі, площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, який закінчується 26.06.2025. 05.05.2025 позивач отримав лист-повідомлення, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень. 26 червня 2025 року строк договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» закінчився. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №447006900 вбачається, що право оренди земельної ділянки площею 2,5 га, кадастровий номер 6123485600:01:001:0326, на підставі договору оренди землі від 01.07.2025 було зареєстровано 24.07.2025 орендар ТОВ «Волинь нова», номер запису про інше речове право: 60934712. Згідно повідомлення ТОВ «Західна агровиробнича компанія» №6074 від 10.10.2025 земельна ділянка за кадастровим номером 6123485600:01:001:0326 знаходиться в межах поля №107-5198, перебуває в користуванні підприємства та засіяна сільськогосподарською культурою соняшник під урожай 2025 року. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІX (далі - Законом № 340-ІХ), який набрав чинності 16 липня 2020 року, Закон України «Про оренду землі» було доповнено статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладено статтю 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а ЗК України доповнено статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». У зв`язку з набранням чинності вказаним вище Законом № 340-IX розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» було доповнено абзацами 3 і 4, якими передбачено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом № 340-IX, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у новій редакції) та статтею 126-1 ЗК України. Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом № 340-IX, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Отже, з урахуванням унормованих розділом IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правил дії Закону № 340-IX в часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок поновлення договорів оренди землі в редакції статті 33 цього Закону, чинній станом на 10.08.2013, тобто на момент укладення договору оренди. Додаткова угода, якою змінені умови договору була укладена 27.06.2018. Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (в редакції станом на укладення договору оренди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України (в редакції станом на укладення договору оренди). Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Велика Палата Верховного суду неодноразово зазначала в постановах, зокрема від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18) від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, перелік юридичних фактів які є необхідними для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених статтею 33 Закону №161-ХІV, та у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) зробила висновок, за яким, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»)». Судом встановлено, що [PERSON] завчасно, а саме 01.05.2025 надіслав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення, яким повідомив, що заперечує в поновленні договору оренди. Дане повідомлення позивач отримав 05.05.2025. Докази протилежного позивачем суду не надані. У своїй постанові від 28.05.2024 справа №604/648/23 та від 28.09.2020, справа № 272/440/18 Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору (постанова ВС КЦВС від 28.05.2024 у справі №604/479/23). Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі з позивачем, а саме він висловив своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав додаткової угоди до нього, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося. Крім цього, судом встановлено, що проєкт додаткової угоди до договору оренди землі містить інші умови, ніж сам договір оренди, а саме, орендарем було запропоновано доповнити договір новими розділами щодо умов використання земельної ділянки (п.1.2), прикінцевими положеннями (п.1.3) щодо істотних умов договору. Однак Верховний Суд у своїх постановах від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23, від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23, від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23, дійшов висновку, що на зміну істотних умов договору необхідна згода сторін (частина четверта статті 33 Закону № 161-XIV). Натомість такої згоди сторони у цій справі не досягли. Таким чином, суд вважає, що переважне право ТОВ «Західної агровиробничої компанії» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна зі складових юридичних фактів, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі, а саме відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Волинь Нова» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 05.12.2025; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 27.11.2025, опис наданих послуг від 05.12.2025. Суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом відповідача робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, участю адвоката у судових засіданнях, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, заперечень зі сторони позивача про невідповідність судових витрат складності справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ТОВ «Волинь Нова» адвоката Алєніна Д.В. та стягнення із позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у користь ТОВ «Волинь Нова» 5 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed