Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Представник позивача 06.08.2025 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач є офіцером Збройних Сил України, з червня 2011 перебуває на військовій службі, згідно посвідчення [NUMBER] від 03.05.2017 має статус учасника бойових дій. З 24.11.2015 позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] [INFO] під час прориву з оточення у місті Маріуполь в результаті ворожого обстрілу з боку противника майор [PERSON] отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравматичне ураження обох вух, що має ознаки контузії та підтверджується довідкою, виданою в/ч [NUMBER] від 08.10.2024 № 4238. Під час виконання бойових завдань у м. Маріуполь Донецької області майор [PERSON] у квітні 2022 потрапив у полон та був звільнений 14.09.2024. На підставі наказу командира в/ [NUMBER] №199 від 28.04.2022, грошове забезпечення [PERSON] виплачувалось на картковий рахунок його дружини [PERSON] . Згідно довідки про грошове забезпечення та інші доходи, виданої в/ [NUMBER] від 08.01.2024 №114, за 2022 загальна сума доходів гр. [PERSON] становить 1 083 060,47грн., з яких утримано 1,5% військового збору 16 245,91 грн., за довідкою від 08.01.2024 №114/1, за 2023 загальна сума доходів становить 1 757 753,43грн., з яких утримано 1,5% військового збору 26 366,13 грн., за довідкою від 08.01.2024 №114/2, за 2024 загальна сума доходів становить 1 152 757,32грн., з яких утримано 1,5% військового збору 17 291,36 грн. Відповідно до наказу командира в/ [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) №2120 від 15.09.2024, виплату грошового забезпечення [PERSON] на картковий рахунок його дружини [PERSON] було припинено. У період з травня 2022 по серпень 2024 позивач фактично був позбавлений можливості здійснювати будь-які дії щодо управління його отриманим доходом, грошове забезпечення, яке нараховувалось йому як військовослужбовцю, відповідно до вимог чинного законодавства, перераховувалось на особовий рахунок його дружини [PERSON] . Загальна сума отриманих на зазначений рахунок коштів за період з травня 2022 по серпень 2024 становить 3 933 649,82 грн. Після звільнення з полону та повернення в Україну 14.09.2024, [PERSON] продовжив військову службу у складі Збройних Сил України, а з грудня 2024 перебуває на службі у в/ч [NUMBER] (ч/з [NUMBER] ), вказане підтверджується довідкою №114, виданою в/ [NUMBER] від 20.03.2025. 19.12.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 487/10752/24 винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частину від усіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів встановлених законом для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2024 та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] сплачує добровільно як до ухвалення судового наказу, так і після аліменти на утримання його малолітньої дитини, будь-яка заборгованість відсутня. У рішенні від 18.02.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у справі №487/9975/24 постановив розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях № 31/35/14/41аз/082025432025 від 17.01.2025 (6373), у період з 2015 по дату надання відповіді на запит, за [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.04.2024 в ТСЦ 1841 (на правах відділу с. Довжик, Житомирська область) РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях автомобіль TOYOTA YARIS, 2013р.в., об`єм двигуна 1497 см. куб. У період перебування позивача у полоні а саме 11.08.2023 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кучерук В.В. від 11.08.2023 за №2583, квартира загальною площею 39,4 кв. м, житловою площею 26,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована на матір відповідача [PERSON] , [INFO] . Загальна вартість зазначеної нерухомості становила 925 000,00 грн. Фінансових джерел, які б дозволили самостійно придбати нерухомість на суму майже мільйон гривень, у матері відповідача не було, Позивач вважає, що вищевказана квартира була фактично придбана за рахунок його особистого доходу, який продовжував надходити на банківський рахунок дружини [PERSON] під час його перебування у полоні, зокрема у 2023. Позивач вважає, що оформлення права власності на вищевказану квартиру не на відповідача, а саме на її матір [PERSON] , було здійснене свідомо та навмисно з метою приховати факт фактичного придбання об`єкта нерухомості за рахунок спільних коштів подружжя та уникнути у майбутньому поділу цього майна в порядку, передбаченому СК України. Оформлення права власності щодо квартири не на відповідача, а на її близьку родичку (матір), є способом прихованого набуття майна у шлюбі, що вказує на наявність наміру уникнути правового режиму спільної сумісної власності та можливого поділу у майбутньому, що повинно бути враховано судом. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з [PERSON] отриманого нею грошового забезпечення [PERSON] у період з травня 2022 по серпень 2024 в сумі 1966824,91грн. та визначити т/з Toyota Yaris, 2013р.в., особистою власністю [PERSON] та стягнути з неї вартості вказаного т/з в сумі 208894,00грн. додатково просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 15140,00грн. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою. Ухвалою суду від 08.08.2025 провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 02.09.2025 на адресу суду від сторони відповідача надійшла зустрічна позовна заява. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що за час шлюбу сторонами було набуто майно, а відтак, відповідач у зустрічному позові просить суд стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки FORD FUSION (2019р.в.) в сумі 350983,80грн. Також, 02.09.2025 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач повністю не погоджується з заявленими позовними вимогами з огляду на вказане нижче. Відповідач підтверджує перебування з позивачем у шлюбі з 24.11.2015 по 18.02.2025, наявність спільної дитини [PERSON] , [INFO] , перебування позивача у полоні з травня 2022 по серпень 2024, оформлення на себе грошового забезпечення позивача, витрачання коштів в інтересах сім`ї, що було відомо позивачу. З моменту повномасштабного вторгнення відповідач разом з сином виїхала до Польщі, а потім до Греції де проживає сестра позивача. Всі кошти використовувались на проживання, лікування, їжу, одяг, переїзди, оскільки займалась питанням повернення бійців з полону, син відвідував дитячий садок, кошти перераховувались матері позивача, оплачувала оренду квартири у м. Миколаєві, перевозила речі до Житомира. Відповідач відклала кошти близько 20000дол.США які повернула позивачу та після повернення з полону позивач 26.09.2024 придбав автомобіль Ford Fusion вартістю близько 18500дол.США. Після повернення позивач мав належний одяг, речі, телефон які відповідач придбавала за кошти родини, на депозитних рахунках кошти відсутні бо витрачались в період з 2022 по 2024 в інтересах родини. Щодо придбання автомобілю TOYOTA YARIS, 2013р.в., то його вартість становить 278132,00грн., що підтверджується довідкою МВС. 08.09.2025 до суду від представника [PERSON] адвоката Гросул В.С. надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача за первісним позовом, посилаючись на ст.ст.60, 61 СК України, положень ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відносно коштів які нараховувались на картковий рахунок [PERSON] зазначає, що незрозумілими залишають доводи представника відповідача про нібито спростування презумпції спільності майна подружжя. Далі зазначено, що позивач, перебуваючи в полоні, не міг знати про обсяги отриманої грошової допомоги та тим більше надавати згоду на розпорядження грошовими коштами. Будь-які твердження відповідача про нібито погодження з позивачем витрат у період його перебування в полоні є надуманими та такими, що не відповідають об`єктивним обставинам, оскільки за умов фізичного та психологічного тиску, перебування у ворожому полоні та постійної загрози життю позивач у принципі не мав і не міг мати можливості вирішувати фінансові питання. З доданих відповідачем до відзиву аудіозаписів слідує, що перебуваючи в полоні позивач цікавився станом своїх близьких, все, що його хвилювало на той час це їхнє благополуччя та перебування у безпечному місці. Позивач категорично заперечує доводи відповідача про нібито узгодження з ним витрат грошового забезпечення. Перебуваючи у військовому полоні, він був фактично позбавлений можливості контролювати будь-які фінансові питання, не мав доступу до банківських рахунків, виписок чи відомостей про надходження грошового забезпечення, не міг визначати загальний розмір виплат та їх цільове використання, та тим більше визначати обсяг отриманої відповідачем допомоги та давати згоду на її використання. Відповідач, отримуючи зазначене грошове забезпечення, була зобов`язана витрачати його розумно та виключно в інтересах сім`ї. Проте фактично за період з травня 2022 по серпень 2024 нею було отримано 3 933 649,82грн., які повністю витрачені. Після повернення позивача з полону з`ясувалося, що жодних заощаджень не збережено, що ставить під сумнів добросовісність дій відповідача та свідчить про непропорційне використання спільних коштів. Долучені відповідачем аудіозаписи отримані з порушенням визначеного законом способу, а тому з цих підстав не можуть бути належним та допустимим доказом у справі. На відповідачу лежить процесуальний обов`язок підтвердити документально, що отримані нею майже 3 933 649,82 грн. були витрачені на сімейні потреби. До матеріалів відзиву не надано жодних достовірних доказів цільового використання коштів, а саме: чеків чи квитанцій про оплату житла (оренди за кордоном чи в Україні), оплати комунальних послуг; підтверджень витрат на харчування, медичні послуги, лікування чи оздоровлення дитини; документів про придбання одягу, взуття та інших необхідних речей для дитини; доказів оплати навчання або придбання речей для побутових потреб сім`ї. Відсутність таких підтверджуючих документів свідчить про те, що витрачання коштів відбувалось не прозоро та без належного обліку. Відповідач має довести, що її дії відповідали інтересам сім`ї. Після повернення з полону жодних коштів позивач від відповідача не отримував. Відповідачем не надано жодного доказу, які б підтверджували наведений нею аргумент, разом з відзивом не подано жодної розписки або іншого доказу, який би підтверджував передачу вказаної грошової суми відповідачем позивачу. Придбання автомобіля FORD FUSION 2019р.в. д.р.н. [NUMBER] , яке відбулося у жовтні 2024 у м. Вінниця, було здійснене позивачем виключно в інтересах та за кошти його друга [PERSON] . [PERSON] передав позивачу готівкові кошти у сумі 642 000,00 грн. для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу з попереднім власником, що підтверджується заявою свідка [PERSON] , поданою до суду. Після виписки з медичного закладу позивач передав автомобіль [PERSON] у м. Києві, де відразу було оформлено договір купівлі-продажу через застосунок «Дія» (№ 3245/2024/4946156). Будь-яких коштів позивач від відповідача не отримував, а автомобіль з моменту придбання належить та використовується виключно [PERSON] . У період з 16 по 18 жовтня 2024 подружжя перебувало на відпочинку у guest_house_wonder (с. Верхній Ясенів, Карпати). Саме позивач власними коштами здійснив переказ на банківські реквізити власника будинку для оплати проживання. Це підтверджується відповідними банківськими виписками та квитанціями, що долучаються до матеріалів справи. У цей же період позивач здійснював додаткові перекази коштів на картковий рахунок відповідача для покриття її витрат, що повністю спростовує твердження про фінансування відпочинку саме з боку відповідача. Ухвалою суду від 09.09.2025 прийнято до розгляду зустрічний позов. 15.09.2025 до суду від сторони відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. В клопотанні представник відповідача зазначає, що в процесі розгляду справи, виникла необхідність в долучені до матеріалів справи документів, котрі підтверджують витрати, здійснювані відповідачем за первісним позовом, в період з 2022 по 2024, а також документів, котрі підтверджують відсутність на депозитних рахунках відповідача за первісним позовом, спільних коштів на момент розірвання шлюбу з позивачем. Дані документи підтверджують факт витрачання коштів в інтересах сім`ї, фактичне проживання сім`ї на дані гроші - придбання їжі, одягу, медикаментів, меблів, канцелярії для дитини, оплата комунальних платежів, перерахунок коштів на потреби 36ї бригади, в якій проходив службу позивач, і т.д. Також наголошено, що за період з 2022 по 2024 не було здійснено жодного правочину, котрий би вимагав погодження з позивачем та виходив за межі дрібного побутового. Дані документи було отримано після подання відзиву на позовну заяву, що є поважною причиною їх неподання разом з відзивом на позовну заяву. 08.10.2025 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Гросу В.С. надійшло клопотання про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал банк» інформацію про рух коштів з усіх відкритих рахунків [PERSON] за період з 01.05.2022 по 31.08.2024. Така інформація необхідна для з`ясування обставин справи, підтвердження фактичного обсягу отриманих і витрачених коштів та визначення правового режиму спірних грошових сум. 09.10.2025 до суду від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] адвоката Антонович О.С. надійшли заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, а саме виписок з банків «ПриватБанк» та «Універсал банк» щодо руху грошових коштів з усіх рахунків відповідача. Заперечення аргументовано тим, що позивач мав надати разом з позовом докази, а в разі неможливості їх отримати клопотати перед судом надавши інформацію про вжиті ним заходи аби отримати відповідні докази. Також клопотання подане з пропущенням строків за ст.83 ЦПК України, відповідач сам вирішує які докази слід йому подати. Ухвалою суду від 29.10.2025 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду, витребувано у банківських установ інформацію про рух коштів [PERSON] за період з 01.05.2022 по 31.08.2024. 07.11.2025 до суду від АТ «Універсал Банк» надійшла інформація про рух коштів за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 з усіх відкритих рахунків [PERSON] 14.11.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація про рух коштів за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 з усіх відкритих рахунків [PERSON] 17.12.2025 до суду від представника позивача адвоката Гросул В.С. надійшли додаткові пояснення в яких зазначено наступне. Зі змісту виписки за банківською картою [NUMBER] вбачається низка операцій, які не містять жодних відомостей про сімейну мету та підтверджують використання коштів виключно в інтересах відповідача, а саме: Операції видачі готівки: 27.06.2022 на суму 7000,00 грн., 23.09.2022 на суму 30000,00 грн., 02.10.2022 на суми 20100,00 грн., 10050,00 грн., 28743,00 грн, 20.10.2022 на суму 1600 злотих, 07.11.2022 на суму 1500 злотих, 21.11.2022 на суму 500 і 500,00 злотих, 14.11.2022 на суму 12750,00 грн., 21.11.2022 на суму 16000,00 грн., 23.12.2022 на суму 12914,00 грн., 4221,00 грн., 4271,25 грн., 28.11.2022 на суму 9500 грн., 17.12.2022 на суму 12500 грн., 03.01.2023 на суму 20000,00 грн., 27.01.2023 на суму 16000,00 грн., 13.03.2023 на суму 16000,00 грн., 23.03.2023 на суму 100000,00 грн., 10.05.2023 на суму 4000,00 грн., 25.05.2025 на суму 20000,00 грн., 31.05.2025 на суму 93500,00 грн., 27.07.2023 на суму 10000,00 грн., 31.07.2023 на суму 16000,00 грн., 10.08.2023 на суму 100000,00 грн., 24.08.2023 на суму 12000,00 грн., 08.09.2023 на суму 16000,00 грн., 30.09.2023 на суму 8000,00 грн та 12000,00 грн., 13.12.2023 на суму 100000,00 грн., 21.03.2024 на суму 98125,00 грн.,30.05.2024 на суму 40140,00 грн. Наведений перелік операцій не є вичерпним і слугує ілюстрацією системного характеру розпорядження коштами відповідачкою без доведеної сімейної мети. За попереднім аналізом сума грошових коштів виданих готівкою з карти орієнтовно становить 812814,25 грн. (вісімсот дванадцять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 25 копійок) та 4100,00 злотих. Операції з переведення грошових коштів на власну карту [PERSON] : 26.09.2022 на суму 29 999,00 грн, 02.10.2022 на суму 20100,00 грн., 10050,00 грн., 28743,00 грн., 23.11.2022 на суму 12914,00 грн., 4221,00 грн., 4271,25 грн., 17.03.2023 на суму 17085,00 грн., 18.05.2023 на суму 4000,00 грн., 12.08.2023 на суму 22000,00 грн., 29.09.2023 на суму 49051,31 грн., 10.10.2023 на суму 10050,00 грн., 15.10.2023 на суму 20051,31 грн., 01.11.2023 на суму 49951,69 грн., 06.12.2023 на суму 49999,63 грн., 04.01.2024 на суму 49998,85 грн., 01.02.2024 на суму 49669,47 грн., 13.02.2024 на суму 20100,00 грн., 01.03.2024 на суму 49999,62 грн., 29.05.2024 на суму 10050,00 грн., 21.04.2024 на суму 16080,00 грн., 02.05.2024 на суму 10050,00 грн., 29.05.2024 на суму 49999,54 грн., 21.06.2024 на суму 10050,00 грн., 27.06.2024 на суму 20100,00 грн., 13.07.2024 на суму 10050,00 грн та 5025,00 грн., 20.07.2024 на суму 41860,42 грн., 08.08.2024 на суму 49968,31 грн. Наведений перелік операцій не є вичерпним і слугує ілюстрацією системного характеру розпорядження коштами відповідачкою без доведеної сімейної мети. За попереднім аналізом сума грошових коштів переведених на іншу особисту карту [PERSON] орієнтовно становить 695 489,40 грн. (шістсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 40 копійок). Операції з переведення грошових коштів на депозит: 06.01.2023 на суму 100 000,00 грн., 15.02.2023 на суму 80000,00 грн., 20.02.2023 на суму 20 000,00 грн., 09.03.2023 на суму 100000,00 грн., 14.04.2023 на суму 20000,00 грн., 12.05.2023 на суму 74 906,37 грн., 15.06.2023 грн., 24.06.2023 на суму 100000,00 грн., 17.09.2023 на суму 100000,00 грн., 17.10.2023 на суму 37500,00 грн., 13.11.2023 на суму 20000,00 грн., 30.11.2023 на суму 140000,00 грн., 24.12.2023 на суму 100000,00 грн., 05.01.2024 на суму 96153,85 грн., 01.02.2024 на суму 30000,00 грн., 13.02.2024 на суму 20000,00 грн., 22.02.2024 на суму 60000,00 грн., 23.04.2024 на суму 79681,27 грн., 14.06.2024 на суму 10000,00 грн. Наведений перелік операцій не є вичерпним і слугує ілюстрацією системного характеру розпорядження коштами відповідачкою без доведеної сімейної мети. Згідно банківської виписки на ім`я [PERSON] було відкрито депозитний рахунок, банківська картка номер [NUMBER] за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 усього надходжень на суму 1 101 717,75 грн., усього витрат на суму 1 024 952,75 грн., залишок у розмірі 76 765,00 грн. операції з переведення грошових коштів на рахунок [PERSON] (сестри Відповідача): 27.06.2022 на суму 7000,00 грн., 23.09.2022 на суму 30000,00 грн., 14.11.2022 на суму 12750,00 грн., 21.11.2022 на суму 16000,00 грн., 28.11.2022 9500,00 грн., 17.12.2022 на суму 12500,00 грн. операції з переведення грошових коштів на рахунок [PERSON] (матері Відповідача) 20.12.2022 на суму 2000,00 грн., 27.12.2022 на суму 1000,00 грн., 28.12.2022 на суму 5000,00 грн., 06.08.2024 на суму 40000,00 грн. Операції з переказу грошових коштів на рахунки третіх осіб: 20.08.2022 грошовий переказ у сумі 12600,00 грн. на рахунок [PERSON] 13.12.2023 грошовий переказ у сумі 4000,00 грн. на рахунок [PERSON] 04.04.2023 грошовий переказ у сумі 12400,00,00 грн. на рахунок [PERSON] 05.04.2023 грошовий переказ у сумі 100050,00,00 грн. на рахунок [PERSON] 26.01.2023 грошовий переказ у сумі 40550,00 грн. на рахунок [PERSON] 27.01.2023 грошовий переказ у сумі 20050,00 грн. на рахунок [PERSON] 13.02.2023 грошовий переказ у сумі 10050,00 грн. на рахунок [PERSON] 13.05.2023 грошовий переказ у сумі 10050,00 грн. на рахунок [PERSON] . 06.11.2023 грошовий переказ у сумі 31800,00 грн. на рахунок [PERSON] 06.11.2023 грошовий переказ у сумі 24900,00 грн. на рахунок [PERSON] 14.11.2023 грошовий переказ у сумі 29703,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON] . Вищенаведений перелік операцій не є вичерпним і слугує ілюстрацією системного характеру розпорядження коштами відповідачкою без доведеної сімейної мети. Операції за доларовим депозитним рахунком: картка № [NUMBER] за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 усього надходжень на суму 18 712,87 доларів США, усього витрат на суму 15 373,37 доларів США, залишок у розмірі 3339,37 доларів США. Сторона відповідача не виконала свого процесуального обов`язку доведення, передбаченого статтями 12, 81 ЦПК України, не довела що всі отриманні гроші як грошове забезпечення військовослужбовця у період його перебування у полоні були використані в інтересах сім`ї. Наведені у матеріалах справи банківські виписки, їх детальний аналіз, характер, обсяг та періодичність фінансових операцій у сукупності переконливо підтверджують, що у період з травня 2022 року по серпень 2024 року Відповідачка одноосібно розпоряджалася грошовими коштами, які надходили як грошове забезпечення військовослужбовця [PERSON] , без будь-якого погодження з ним та без можливості такого погодження, з огляду на його перебування у полоні. Попри наявність окремих побутових платежів, що могли здійснюватися з метою забезпечення життєдіяльності, значна частина коштів була використана Відповідачкою на власний розсуд, у тому числі шляхом: системного зняття готівкових коштів у значних обсягах; переведення коштів на власні карткові рахунки; розміщення коштів на депозитних рахунках; переказів коштів третім особам, у тому числі близьким родичам та іншим фізичним особам, які не є членами сім`ї. Відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що всі зазначені кошти були використані в інтересах сім`ї, а отже презумпція добросовісного та сімейного використання спільних коштів у даному випадку є спростованою. Позивач через свого представника за первісним позовом в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. При цьому представник позивача наполягає, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя та він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, отримувані кошти відповідачем в період перебування позивача в полоні відносяться до сумісної власності подружжя, а тому відповідач має повернути половину отриманих коштів позивачу, оскільки відповідач не довела їх витрачання в інтересах сім`ї враховуючи зняття готівкових коштів та перерахування іншим особам. В задоволенні зустрічного позову заперечила з підстав придбання автомобіля побратимом позивача але тимчасовим оформленням її на позивача. Представник відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову через його необґрунтованість, посилаючись на те, що кошти які отримувала відповідач в період перебування позивача в полоні використовувались на задоволення потреб саме родини, а вартість спірного авто становить 278132,00грн., просила задовольнити зустрічний позов. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 12.12.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва у справі №487/10752/24 видано наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частину від усіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів встановлених законом для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2024 та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2025 у справі №487/9975/24 розірвано шлюб між відповідачем та позивачем, який був зареєстрований 24.11.2015, про що складено відповідний актовий запис №2757. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до посвідчення офіцера [NUMBER] [PERSON] перебуває на військовій службі в ЗСУ та має статус УБД за посвідченням № [NUMBER] від 03.05.2017. Наказом в/ [NUMBER] від 28.04.2022 №199 передбачено, що виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, здійснювати членам сімей військовослужбовців згідно додатку до цього наказу. За додатком до цього наказу вказано військове звання майор, ПІБ [PERSON] , ступінь споріднення дружина, ПІБ члена сім`ї [PERSON] , статус безвісно відсутній, підстава заява. Відповідно до листа ДП «Український національний центр розбудови миру» №09-07/19223 від 18.09.2024 [PERSON] , [INFO] , майор в/ [NUMBER] перебував у полоні та був звільнений 14.09.2024. Наказом в/чА2802 від 15.09.2024 №2120 зупинено виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх у зв`язку зі звільненням з полону. Відповідно до довідки в/чА2802 від 08.01.2025 №114 грошове забезпечення за 2022 [PERSON] склало 1 083 060,47грн. доходу з них утримано військовий збір 1,5% у сумі 16245,91грн. Відповідно до довідки в/ [NUMBER] від 08.01.2025 №114/1 грошове забезпечення за 2023 [PERSON] склало 1 757 735,43грн. доходу з них утримано військовий збір 1,5% у сумі 26366,13грн. Відповідно до довідки в/ [NUMBER] від 08.01.2025 №114/2 грошове забезпечення за 2024 [PERSON] склало 1 152 757,32грн. доходу з них утримано військовий збір 1,5% у сумі 17291,36грн. Відповідно до довідки в/ [NUMBER] про грошове забезпечення за 2022-2024 вбачається отримання на себе [PERSON] з березня 2022 по серпень 2024 грошового забезпечення, додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях, матеріальну допомогу, грошову допомогу для оздоровлення, [PERSON] . За інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях від 17.01.2025 №31/35/14/41-аз/08-2025-43-2025 відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період з 2015 по дату наданні відповіді на запит, за [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.04.2024 в ТСЦ 1841 (на правах відділу с. Довжик, Житомирська обл.) РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях автомобіль Toyota Yaris, 2013р.в., об`єм двигуна 1497см.куб. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 19.09.2024 №2825 [PERSON] 17.04.2024 був придбаний автомобіль Toyota Yaris, 2013р.в. за 278132,00грн. За інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 20.08.2025 №31/30/07/1006-аз/08-2025-1023-2025 відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період з 2015 по червень 2025, за [PERSON] , зареєстрований: з 14.07.2017-08.11.2017 автомобіль MAZDA 626 1995р.в., об`єм двигуна 1991см.куб. на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2017, доручення від 12.07.2017; з 05.12.2018-22.09.2021 автомобіль MAZDA 6 2003 р.в, об`єм двигуна 1998см.куб. на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2018; з 01.10.2024-18.10.0224 автомобіль FORD FUSION 2019р.в., об`єм двигуна 1998см.куб. на підставі договору комісії від 26.09.2024, договору купівлі-продажу від 27.09.2024, акту огляду від 27.09.2024, доручення від 01.10.2024. Станом на 20.08.2025 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні відомості про т/з зареєстровані за [PERSON] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №11/08/25 від 22.08.2025 середня ринкова вартість автомобіля FORD FUSION 2019р.в., об`єм двигуна 1998см.куб, привід передній, тип КПП автоматична станом на 21.08.2025 становить 701967,61грн. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Презумпція спільності права власності подружжя на спірне майно не спростована. Суд встановив, що спірний т/з Toyota Yaris, 2013 р.в., та т/з FORD FUSION 2019 р.в., були придбані сторонами під час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними та підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Сторона позивача за первісним позовом просить суд визнати право власності на автомобіль Toyota Yaris, 2013р.в., за відповідачем [PERSON] та стягнути з неї на свою користь 208 894,00 грн. грошової компенсації за 1/2 частки автомобіля. В свою чергу [PERSON] позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за 1/2 частки автомобіля FORD FUSION 2019 р.в., в сумі 350 983,80 грн. (на підставі висновку експерта). Також, судом встановлено, що вартість автомобіля FORD FUSION 2019р.в., складає 701967,61грн., у зв`язку з чим, присуджує до стягнення з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] 350 983,80 грн. грошової компенсації за 1/2 частки вартості автомобіля. Також, судом встановлено, що вартість автомобіля Toyota Yaris, 2013р.в., складає 278132,00грн., у зв`язку з чим, присуджує до стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] 139 066,00 грн. грошової компенсації за 1/2 частки вартості автомобіля. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами, не надано належних та допустимих доказів, ніж ті які були об`єктом дослідження в цій справі, не спростовано презумпцію спільного майна, що є його процесуальним обов`язком. До того ж, сторонами належно не спростовано докази наявності особистих коштів для придбання автомобілів одноосібно за період шлюбу. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог сторін відносно поділу вказаних вище автомобілів та стягнення відповідної компенсації. Відповідно до ч.4 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Судом встановлено і не заперечується відповідачем [PERSON] , що остання на підставі наказу в/ [NUMBER] від 28.04.2022 №199 отримувала грошове забезпечення позивача у період перебування його в полоні. Відповідач [PERSON] надала докази перетину нею разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , державного кордону та повернення їх до України, що було зумовлено повномасштабним вторгненням з боку рф. Також відповідачем за первісним позовом надано виписку по витратам по картці 414949…8109 і додатковим рахункам договору від 17.09.2013 за період з 01.05.2022 14.09.2024 в якій містяться дані переказу коштів у терміналах м. Житомир на придбання ліків, продуктів харчування, одягу, поповнення мобільних рахунків, переказ коштів на користь [PERSON] , придбання за злоті продуктів в супермаркеті «Бедронка», придбання товарів за долари США. За витребуваною судом інформацією про рух коштів [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 встановлено наявність ряду рахунків в гривні та доларах США. Так, у виписці за картковим рахунком [NUMBER] , зокрема, за 03.05.2022 операція зазначена як зарплата в/ [NUMBER] на суму 19064,52грн., за 12.05.2022 операція зазначена як зарплата в/ [NUMBER] на суму 25417,45грн., за 31.08.2024 операція зазначена як зарплата в/ [NUMBER] на суму 98500,00грн. Кошти використовувались на поповнення мобільного, придбання продуктів харчування, телекомпослуги, відпочинок, тощо. Також наявні в цей період переказ на свою та зі своєї картки і придбання товарів в польських злотах (супермаркет Bidronka). Також від АТ «Універсал Банк» надійшла інформація про рух коштів за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 з двох відкритих рахунків [PERSON] . За наданим додатком №1 вказано призначення платежу «Для поповнення договору N92.30.0025220474», а за додатком №2 кошти використовувались для купівлі товарів, видача готівкових коштів, наприклад, у McDonalds, Biedronka, Lidl, LVIV, CAFE KREVETKA, Полісся-Продукт, PIOTRKOWTRYB, UL. SLOWACKIEGO 66, LODZ, UL. DREWNOWSKA 58. Разом з тим, позивачем [PERSON] не наді докази про наявність особистих коштів, в т.ч. на рахунках в банківських установах у відповідача [PERSON] , в період перебування позивача в полоні, як і доказів витрачання отриманих відповідачем [PERSON] коштів не в інтересах сім`ї. Клопотань з цього приводу позивач [PERSON] не заявляв, а вказував про неузгодження з ним відповідних витрат, наявність переказів на користь третіх осіб. Таким чином, позивачем [PERSON] не спростовано твердження відповідача [PERSON] про витрачання їх спільних коштів не в інтересах сім`ї, як і не надано доказів наявності особистих накопичень позивача в будь-який спосіб. Отже, суд в цій частині позовних вимог приходить до висновку, що вони є недоведеними позивачем [PERSON] та не підлягають задоволенню. Суд залишає поза увагою наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу квартири від 11.08.2023 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оскільки він не охоплений резолютивною частиною позову. Крім того, [PERSON] понесла витрати на проведення оцінки т/з FORD FUSION 2019р.в. в розмірі 5089,00грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 22.08.2025, платіжною інструкцією від 21.08.2025 та підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. При зверненні з зустрічним позовом у позовній заяві [PERSON] було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 20.08.2025 [PERSON] уклала з адвокатом Антонович О.С. договір про надання правничої допомоги №20/08/1 від 20.08.2025 з додатком №1. Відповідно до акту сплати коштів від 25.08.2025 вартість послуг адвоката загалом складає 14000,00 грн. (складання адвокатського запиту 1000,00грн., ознайомлення з матеріалами справи, вивчення та оцінка матеріалів справи, формування правової позиції 3000,00 грн., складання та подання до суду відзиву 5000,00 грн., складання та подання до суду зустрічного позову 5000,00 грн.). Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24.01.2022 по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.06.2022 у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28.09.2022 по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача за зустрічним позовом при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України зі сторін на користь одне одного підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, зокрема, сплачений судовий збір. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] майнового характеру задоволено судом частково в розмірі 139 066,00 грн., частка задоволених позовних вимог складає 0,31% (139 066,00 грн. * 100% / 4351437,82 грн.), то відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплаті підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 469,34 грн. (15140,00 грн. * 0,31% / 100). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] майнового характеру задоволено судом повністю в розмірі 350 983 грн., то відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплаті підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3509,84 грн.

Outcome: partial