Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

01.10.2025 представник позивача - адвокат Карлаш І.А. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 12.03.2021 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис № 13517 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 28954,30 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 66307850. Представник позивача вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, а також тому, що заборгованість не є безспірною. У зв`язку з цим представник позивача просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача 8139,83 грн безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою від 02.10.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою, за клопотанням представника позивача, витребувано: 1) в ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» - копію кредитного договору, на підставі якого вчинений виконавчий напис від 12.03.2021 за № 13517 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованості в сумі 28954,30 грн, 2) у приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. - копію кредитного договору, за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні № 66307850, і довідку про розмір фактично стягнутих з [PERSON] коштів у даному виконавчому провадженні із зазначенням, на погашення чого вони були спрямовані. Ухвалою від 02.10.2025 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66307850, відкритому на підставі виконавчого напису № 13517 від 12.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованості в сумі 28954,30 грн. Відповідач копію ухвали від 02.10.2025 та доданих до неї матеріалів отримав 07.10.2025 (а. с. 43); відзив на позовну заяву до суду не подав. На виконання зазначеної ухвали 07.10.2025 до суду надійшла копія договору № 606700593 від 05.03.2020 і копія додаткової угоди до даного договору від 15.05.2020, укладені між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та [PERSON] , при тому, що суд витребовував копію кредитного договору, на підставі якого був вчинений виконавчий напис від 12.03.2021 за № 13517 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованості в сумі 28954,30 грн (а. с. 36 - 40). Поштове відправлення з копією ухвали від 02.10.2025 та доданих до неї матеріалів, надіслане 02.10.2025 третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Я.В., повернулося до суду у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 45, 46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець Банадига В.В. копію ухвали від 02.10.2025 та доданих до неї матеріалів отримав 09.10.2025 (а. с. 44). Треті особи письмових пояснень суду не надали; будь-яких заяв або клопотань від них до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір № 433805995 (далі - Договір), у розділі 1 якого визначено його предмет. За цим договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 10850 грн 00 коп. (десять тисяч вісімсот п`ятдесят грн нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору (п. 1.1. Договору). Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (п. 1.2. Договору). На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,66 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (п. 1.3. Договору). У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4. Договору). Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом, вказаного в п. 1.2. Договору, виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього Договору (п. 1.5. Договору). Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору (п. 1.6. Договору). Розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку, передбаченого п. 1.2. цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору) (п. 1.7. Договору). У графіку розрахунків зазначено наступне: термін платежу - 06.04.2020, сума кредиту - 10850 грн 00 коп., нарахований процент - 2148 грн 30 коп., до сплати (разом) - 12998 грн 30 коп. (а. с. 33, 34). У виконавчому написі, зареєстрованому в реєстрі за № 13517, вчиненому 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. на підставі ст. ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (у тексті - виконавчий напис нотаріуса, виконавчий напис) (а. с. 16) зазначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 83 від 16.06.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/08/20-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимог № 3 від 29.01.2021 є ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» Згідно виконавчого напису нотаріуса сума заборгованості за кредитним договором № 433805995 від 07.03.2020, стягнення за якою проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», складає 27754,30 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10850,00 грн, по несплачених відсотках за користування кредитом становить 16904,30 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» в розмірі 1200,00 грн, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». Загальна сума, що підлягає стягненню - 28954,30 грн. Виконавчий напис набрав законної сили 12.03.2021. 28.07.2021 на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66307850, постановою від 03.07.2023 - накладено арешт на кошти, а постановою від 11.04.2024 - звернуто стягнення на доходи боржника (а. с. 17 - 20). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У ч. ст. 87 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (у тексті - Перелік). У пункті 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку зазначено наступне. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, 3.2., 3.5. пункту 3, 5.1. пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (у тексті - Порядок вчинення нотаріальних дій), в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, було передбачено наступне. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанова від 06.10.2021 у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) сформував наступну правову позицію: «Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). У позовній заяві зазначено, що між позивачем та відповідачем ніколи не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Відповідач дане твердження не заперечив і не спростував доказами. З копії договору № 433805995, укладеного 07.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Також у позовній заяві зазначено, що позивач не погоджується із розміром заборгованості, а, отже, вона не є безспірною. Відповідач зазначене твердження не заперечив та не обґрунтував доказами. Щодо безспірності заборгованості Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2018 в справі № 207/1587/16 (провадження № 61-12559св18) сформував таку правову позицію: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду, наявність у виконавчому написі вимог, які не підлягають стягненню, та проти яких заперечує боржник, означає, що заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим виконавчий напис підлягає скасування. Крім того, у позовній заяві зазначено, що всупереч вимогам підпункту 2.3. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що також є самостійною підставною для скасування виконавчого напису. Доказів зворотного відповідачем не надано. Підпунктом 2.3. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Верховний Суд у наведеній постанові від 09.09.2018 в справі № 207/1587/16 з цього питання зазначив, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме письмова вимога про усунення порушень за кредитною угодою відправлена боржнику за три дні до вчинення виконавчого напису. Тобто, нотаріус вчинив виконавчий напис через 3 дні після того, як банк направив боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитною угодою, не дотримавшись при цьому 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, недотриманням приватним нотаріусом вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, було порушено його права щодо можливості спростування розміру заборгованості. В рамках виконавчого провадження № 66307850 від 28.07.2021 з позивача на користь відповідача стягнуто 8139,83 грн. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правої підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що підстава, на якій відповідач отримав від позивача кошти, відпала, з ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на користь [PERSON] підлягають стягненню безпідставно отримані відповідачем грошові кошти, які були перераховані в рамках відкритого 28.07.2021 виконавчого провадження № 66307850, в розмірі 8139,83 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 і ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проаналізувавши викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підтвердженими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанціями від 25.09.2025 ID 5257-8215-8396-5838 і ID 0614-1086-0394-4451 (а. с. 5, 8). Враховуючи повне задоволення позовних вимог, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved