Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у загальній сумі 72 491, 82 грн, з яких: 39 256, 93 грн - за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 липня 2018 року по 28 лютого 2025 року; 31 213, 18 грн- за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2025 року; 975,15 грн - за абонентське обслуговування за період з 01 червня 2022 року по 28 лютого 2025 року; 546, 98 грн- за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 червня 2022 року по 28 лютого 2025 року; 499, 58 грн - за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 червня 2022 року по 28 лютого 2025 року. Також просить стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та сплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, установлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг. Відповідачам була направлена претензія №204 з пропозицією погасити борг у 3-денний термін. На момент подання позову відповідачі не здійснили ніяких заходів для погашення заборгованості. У порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідачі належним чином не виконували зобов`язань з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість в сумі 70 470, 11 грн, з яких: 39 256, 93 грн - за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 липня 2018 року по 28 лютого 2025 року; 31 213, 18 грн - за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2025 року. Посилався, що на підставі моделі договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), умови якої однаково діють для всіх споживачів житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , здійснювалися нарахування за абонентське обслуговування та виникла заборгованість за період з 01 червня 2022 по 28 лютого 2025 у сумі 975,15 грн. Крім того, відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», враховуючи норми Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова, відповідачам нараховано заборгованість за утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, у загальному розмірі 1046, 56 грн, а саме: за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 червня 2022 по 28 лютого 2025 у сумі 546, 98 грн; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 червня 2022 по 28 лютого 2025 у сумі 499, 58 грн. Заочним рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року позовну заяву КП «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 72491, 82 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн в рівних частках по 1211, 20 грн з кожного та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 100 грн в рівних частках по 50 грн з кожного. Відповідач [PERSON] в особі представника - адвоката Папай С. О. звернулась до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 26.11.2025 року [PERSON] поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року у цивільній справі №641/1928/25 за позовом КП «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення та призначено розгляд заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 11.12.2025 року заочне рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Папай С. О. у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , що знаходить своє підтвердження відомостями з Реєстру територіальної громади міста Харкова. За адресою: [ADDRESS] , КП «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги, згідно наданих позивачем розрахунків, складає 72 491,82 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2018 по 28.02.2025 у сумі 39256,93 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2015 по 28.02.2025 у сумі 31213,18 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 975,15 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 546,98 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 499,58 грн. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 року (далі Закон в редакції до 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 року (далі Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Згідно п. 17 вказаних вище Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 вказаних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п. 18 вказаних вище Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 1 ч. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, встановлено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі ВП ВС) від 07.07.2020 по справі №712/8916/17 викладено наступні висновки щодо застосування норм права. Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 77 Постанови ВП ВС). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 78 Постанови ВП ВС). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови ВП ВС). Враховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання з водовідведення. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача [PERSON] - адвокат Папай С. О. просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що зазначено у відповідній заяві. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Разом з тим, з 24 лютого 2022 року дотепер в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (з наступними змінами). Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Вказаний Закон набрав чинності 17 березня 2022 року. Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, перебіг строку позовної давності в рамках даної справи розпочався у квітні 2017 року і є продовжений у порядку пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі №910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі 947/8885/21. Тобто строк позовної давності щодо платежів за період з 02.04.2017 по 28.02.2025 включно позивачем не пропущено. Таким чином, позовні вимоги з 02.04.2017 року заявлені в межах строку позовної давності. Позовні вимоги за період до 02.04.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2018 по 28.02.2025 у сумі 39 256, 93 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 02.04.2017 по 28.02.2025 у сумі 27393,78 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 975,15 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 546,98 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 499,58 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості в сумі 68 672, 42 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2018 по 28.02.2025 у сумі 39 256,93 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 02.04.2017 по 28.02.2025 у сумі 27 393, 78 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 975,15 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 546, 98 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 у сумі 499, 58 грн. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Суд стягує у рівних частках з відповідачів на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 2 301, 28 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме за відправлення відповідачам копії позовної заяви у розмірі 95 грн.

Outcome: partial