Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю Столітній Михайло Миколайович, звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить на підставі ст.ст. 514, 516, 526, 530, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6246292 від 05.01.2023 року у загальному розмірі 67457,13 грн., з яких: сума кредиту - 18806 грн., 48651,13 грн. - проценти за користування кредитом, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 05.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний Договір № 6246292 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн (п.1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (31.12.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Так, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1 Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідно до укладеного Договору факторингу № 25.09/2023-Ф від 25.09.2023 року, перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі: сума кредиту - 18806 грн., сума процентів за користування кредитом 26196,73 грн., всього 45002,73 грн. Після укладення Договору факторингу № 25.09/2023-Ф Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023-23.11.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 18806 грн.*1,99%=374,24 грн.*60 календарних днів=22454,40 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 18806 грн. - тіло кредиту, 26196,73 грн. - нараховані проценти, та нараховані Позивачем проценти за 60 календарних днів - 22454,40 грн., всього 67457,13 грн. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Жодна зі сторін не направила клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем [PERSON] укладено договір № 6246292 про надання споживчого кредиту за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, кредитор надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Підпунктами 1.3-1.5.1 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 20000 грн. Строк кредиту - 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту складе 163081,00 грн., реальна річна процентна ставка складе 71542,31 % річних. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 726,35 % річних (1,99% в день) та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,89% в день. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору. За умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С1425, 05.01.2023 року о 16:38 год. Факт перерахування кредитних коштів в розмірі 20000 грн. на картковий рахунок відповідача, вказаний ним у договорі, підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» та листом АТ КБ «Приватбанк». Зокрема на виконання ухвали суду від 12.08.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» листом за вих.№ 20.1.0.0.0/7-240821/30889 від 22.08.2024 року було повідомлено, що на ім`я Клієнта [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] , на яку 05.01.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20000 грн. Із сформованої ТОВ «Авентус Україна» картки обліку договору (розрахунок заборгованості) № 6246292 від 05.01.2023 року, позичальник: [PERSON] , вбачається, що загальна сума заборгованості за станом на 24.09.2023 року склала 45002,73 грн., з яких: 18806 грн. - сума кредиту, решта 26196,73 грн.- сума процентів за користування кредитом. Під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовао надані позивачем докази укладення ним 05.01.2023 року договору № 6246292 про надання споживчого кредиту та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем [PERSON] суду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Як вбачається із додатку №1 до договору факторингу № 25.09/2023-Ф від 25.09.2023 року витягу з реєстру боржників, ТОВ «Авентус Україна» відступило, а відповідач ТОВ «ФК Фінтраст Україна» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 6246292 із залишком заборгованості всього 45002,73 грн., з яких: сума кредиту - 18806 грн., сума процентів за користування кредитом - 26196,73 грн.. Окрім того позивач у позовній заяві зазначив, що згідно з п.1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно з графіком платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку договору, а саме: 22454,40 грн. Згідно з розрахунком заборгованості позивача ТОВ «ФК Фінтраст Україна», заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року складає: 18806 грн. - тіло кредиту, 26196,73 грн. - нараховані проценти, 22454,40 грн. - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів, а всього 67457,13 грн. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з приписами п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Як встановлено судом, договір №6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року був підписаний відповідачем по справі [PERSON] після ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, з використанням мобільного застосунку/сайту ТОВ «Авентус Україна» та за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора: С1425, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо здійснення саме відповідачем [PERSON] електронного підпису договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора С1425 суду не надано. Згідно з положеннями ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що згідно з умовами укладеного відповідачем [PERSON] договору № 6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року, останній отримав від ТОВ «Авентус Україна» в якості позики грошові кошти в сумі 20000,00 грн., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення позики та сплати відсотків за користування нею не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 45002,73 грн., з яких: сума кредиту - 18806 грн, сума процентів за користування кредитом 26196,73 грн. Разом з цим позивач у позовній заяві зазначив, що згідно з п.1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно з графіком платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку договору, а саме: 22454,40 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що проценти за користування кредитом - це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру. Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору № 6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Авентус Укарїна» та відповідачем [PERSON] , а також договору факторингу за яким вимоги за кредитним договором перейшли до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, обставин набуття позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості за договором №6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно з умовами цього договору розмірі відповідачем не спростовано. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем у справі своїх зобов`язань за договором №6246292 про надання споживчого кредиту від 05.01.2023 року щодо повернення суми позики та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування грошовими коштами) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за вказаним вище договором позики в загальному розмірі 67457,13 грн. Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved