Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі договору, укладеного зі співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . У цьому будинку відповідачі є співвласниками нежитлового приміщення загальною площею 246,9 кв.м. За період з 01.03.2019 по 31.07.2021 позивач належним чином надавав відповідачам послуги та нараховував плату за них. Обов?язок з оплати надаваних послуг покладений на відповідачів як на споживачів, що на законних підставах користуються об?єктом нерухомого майна. Відповідачі не оплачували послуги, у зв?язку з чим мається заборгованість в сумі 15071,88 грн. Просить стягнути вказану суму. Відповідачі у відзиві на позовну заяву із позовом не погодились. Зазначили, що договір в частині визначення ціни послуги з управління багатоквартирним будинком для нежитлових приміщень у розмірі 2,05 грн. на місяць за 1 кв. м. є недійсним (нікчемним), оскільки рішенням загальних зборів співвласників будинку, яке було оформлене протоколом, не було встановлено ціну послуги за управління багатоквартирним будинком для нежитлових приміщень. Додатком 4 до договору є кошторис, яким визначено вартість витрат на утримання будинку та прибудинкової території по ціні послуги 3,719 грн. за 1 кв.м. площі житлових та нежитлових приміщень. Тому зазначає, що немає жодних правових підстав для нарахування на належне відповідачам приміщення плату за управління багатоквартирним будинком. Позивач не надавав послуг з утримання будинку, уклавши ряд договорів підряду з фізичними особами підприємцями, що прямо протирічить ст. 902 ЦК України та п. 2.4.9 договору. Позивачем не надано первинних документів, які б свідчили про здійснення господарьких операцій по договору. Відповідачі не отримували примірнику договору, позивач не звертався до відповідачів з претеніями стосовно існуючої заборгованості. Просять відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідачі, як співвласники, мають обов`язок брати участь в управлінні багатоквартирним будинком. Протокол зборів співвласників є передумовою для укладання договору, але не є договором. Договором визначено ціну послуг на управління багатоквартирним будинком 2,105 грн для нежитлових приміщень. Встановлено меншу плату для відповідачів як власників нежитлового приміщення на 1 поверсі, адже вони не користуються ліфтом та освітленням у місцях загального користування. Позивач не порушив вимог ззакону та умов договору щодо належного надання послуг, укладаючи договори підряду щодо надання послуг. У спірному періоді не було передбачено знаходження прибудинкової території у власності або у користуванні співвласників багатоквартирного будинку. Відповідачі не звертались до позивача з приводу ненадання чи неналежного надання послуг. У поданих запереченнях відповідачі вказували, що позивачем не надано доказів визначення меж прибудинкової території. Надання звітів про виконання послуг з управління багатоквартирним будинком є формою контролю за виконанням умов договору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що межі прибудинкової території документально не оформлені. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечували з підстав, зазначених у заявах по суті справи. Додатково пояснили, що у спірному періоді відповідачі не були обізнані, що позивачем надаються послуги з управління багатоквартирним будинком, не отримували рахунків та актів. Приміщення, власниками якого є відповідачі, обладнане окремим виходом, а прибудинкова територія прибиралася та на ній здійснювалися заходи з благоустрою силами та за кошти відповідачів, оскільки у нежитловому приміщенні здійснюється підприємницька діяльність і відповідно до правил благоустрою у м. Суми саме відповідачі мають здійснювати прибирання та догляд за закріпленою за ними прибудинковою територією. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками нежитлового приміщення загальною площею 246,9 за адресою: [ADDRESS] , розмір часток кожного співвласника становить (а.с. 12). Приміщення розташоване на 1 поверсі багатоквартирного будинку та має окремий вхід, вказана обставина визнається сторонами у справі. 01.03.2019 між співвласниками багатоквартиного будинку по [ADDRESS] та ТОВ «Сумитехнобудсервіс» укладено договір №П-29/1-19 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Договором визначено перелік послуг, які управитель зобов`язаний надавати, та їх вартість 2,495 грн. для квартир першого поверху, 3,279 грн. для квартир другого поверху і вище, 2,105 грн. для нежитлових приміщень (в тому числі єдиний податок на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку) (а.с. 8-9). Додатком №4 до договору є кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого до складових витрат включено, у тому числі, технічне обслуговування ліфтів (вартість послуги 0,863 грн./1 кв.м.), придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку (а.с. 11). Укладенню договору передували збори співвласників багатоквартирного будинку, рішення зборів оформлені протоколом від 18.02.2019 (а.с. 137-173). На вказаних зборах співвласники вирішили обрати уповноважених осіб для ведення спільних справ від імені співвласників з метою укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, визначено позивача управителем багатоквартирного будинку, затверджено умови договору. Рішенням також визначено ціну послуги з управління багатоквартирним будинком 2,495 грн. для квартир 1-го поверху, 3,729 грн. для квартир 2-го 9-го поверхів на місяць за 1 кв.м. площі житлового та нежитлового приміщення у будинку. Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Частина перша статті 903 ЦК України визначає, що у разі, коли договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до визначень, наведених у п. 6, 8, 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) це індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. За приписами ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно зі ст. 15 Закону договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Суд встановив, що договір укладений позивачем зі співвласниками будинку, від імені останніх підписаний уповноваженими особами співвласників (діють на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку), що відповідає положенням ст. 15 Закону; сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, визначених у ст. 12 Закону для договору про надання житлово-комунальної послуги. Докази розірвання, припинення договору, визнання його недійсним в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, при визначенні розміру плати за надані послуги підлягають застосуванню положення договору, яким визначено розмір плати за управління багатоквартирним будинком для власників нежитлових приміщень на рівні 2,105 грн. за 1 кв.м. Як вже зазначив суд відповідно до умов договору та приписів ст. 15 Закону договір є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Суд також встановив, що факт перебування приміщення у власності відповідачів підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач щомісяця надавав відповідачу акти надання послуг для підписання, які надсилалися відповідачу за адресою місцезнаходження, що підтверджується поштовими накладними, фіскальними чеками, описами вкладення. Щомісячна вартість послуг у актах відповідає визначеній у договорі ціні за 1 кв.м. та площі нежитлового приміщення. На підтвердження фактичного надання послуг позивач також надав суду витяг з реєстру звернень мешканців багатоквартирного будинку з відмітками про їх виконання, звіти за спірний період щодо виконаних послуг, договори та акти приймання-передачі послуг. Відповідач не підписав акти надання послуг. Водночас матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем у спірний період незгоди з наданням позивачем послуг, в тому числі з їх обсягом та вартістю. Також не надано доказів того, що відповідачі у спірному періоді зверталися до позивача з приводу ненадання або неналежного надання послуг. Твердження відповідачів про неотримання послуг позивача, а також твердження про прибирання прибудинкової території власними силами та за власні кошти не підтверджені доказами. Відповідачі не розрахувалися за надані послуги у встановлений договором строк, чим порушили права та охоронювані законом інтереси позивача. За викладених обставин, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дольовому порядку необхідно стягнути на користь позивача сплачену при подачі позову суму судового збору.

Outcome: approved