Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №75659768 від 11 липня 2021 року в розмірі 16 940,00 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою позики та 11 940,00 грн. заборгованість за процентами за користування позикою, а також стягнення сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір позики №75659768 в електронній формі на суму 3 050,00 грн. з подальшим збільшенням до 5 000,00 грн. на підставі додаткової угоди, строком на 30 днів з процентною ставкою 1,99 % на день. Первісний кредитор виконав зобов`язання щодо надання позики шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. Позичальник зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів не виконав. Надалі право вимоги за договором позики відступлено ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі договорів факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року та №310323-ФМ від 31 березня 2023 року. Відповідач [PERSON] через представника подав відзив на позовну заяву (заяву про застосування позовної давності), в якому просив відмовити в задоволенні позову з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності та необґрунтованість нарахування процентів після спливу строку позики. Позивач через представника подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача, посилаючись на умови договору та Правил надання грошових коштів у позику, що передбачають нарахування процентів за понадстрокове користування позикою до 90 днів, а також на зупинення перебігу позовної давності в період дії карантину та воєнного стану. Ухвалою суду від 04.11.2025 було витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо належності відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», за період з 11.07.2021 року по 14.07.2021 року. Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до такого. 11 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75659768 в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що прирівнюється до письмової форми договору (статті 205, 207 ЦК України). Договір підписано сторонами в електронній формі, позичальник ідентифікований за РНОКПП та електронною поштою. За умовами договору первісний кредитор надав позичальнику позику в розмірі 3 050,00 грн., а на підставі додаткової угоди від тієї ж дати додаткову суму 1 950,00 грн., загальна сума позики склала 5 000,00 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 1,99 % на день. Позичальник до моменту підписання договору ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що є невід`ємною частиною договору. Згідно з пунктом 6.5 Правил у разі несвоєчасного повернення позики кредитор має право нараховувати проценти в розмірі, передбаченому договором, за кожний день понадстрокового користування, але не більше 90 календарних днів. Первісний кредитор виконав зобов`язання щодо надання позики, що підтверджується випискою по картковому рахунку № [NUMBER] від 13.11.2025, наданому АТ КБ «Приват Банк», про зарахування переказів на картку у 3050 грн. та 1950 грн., у загальній сумі 5 000 грн., що відповідає змісту довідок платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес» про перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, наданими позивачем. Позичальник зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів не виконав, платежів в погашення заборгованості не здійснював. Право вимоги за договором позики відступлено позивачу. Так, 21.12.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75659768 від 11.07.2021 р.. 31.03.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75659768 від 11.07.2021 р. Згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийомупередачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийомупередачі Реєстру Заборгованостей (додатки №4 та №5 до Договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. та Договору факторингу №2112 від 21.12.2021 р.) підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 940,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо доводів відповідача про сплив позовної давності суд зазначає наступне. Перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливу строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Строк виконання зобов`язання за договором сплив 10 серпня 2021 року (30 днів з 11 липня 2021 року). Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Законом України від 08 листопада 2023 року №3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності був квітень 2020 року, однак Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), який в подальшому було продовжено введенням воєнного стану в Україні. Позов подано 31 березня 2025 року, тобто в період зупинення перебігу позовної давності через воєнний стан. Отже, позовна давність не сплила, заява відповідача про її застосування задоволенню не підлягає. Щодо нарахування процентів суд зазначає, що сторони в договорі та Правилах узгодили нарахування процентів за понадстрокове користування позикою до 90 днів. Нарахування здійснено в межах цього строку, що не суперечить умовам договору та судовій практиці Верховного Суду (постанови від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20). Докази надання позики, укладення договору в електронній формі, відступлення права вимоги є достатніми та належними. Доказів повернення позики чи сплати процентів відповідачем не надано. Позовні вимоги доведено та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, витяг з акту №8-П від 07 березня 2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжний документ на підтвердження оплати, які підтверджують витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. (зокрема, за вивчення документів, аналіз, підготовку та складання позовної заяви). Враховуючи вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн., оскільки такі витрати є обґрунтованими, підтвердженими доказами та співмірними зі складністю справи (справа незначної складності), обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом, та ціною позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved