Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини, зазначаючи, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З часу припинення відносин між сторонами [PERSON] почала створювати штучні перешкоди у спалкуванні батька з дитиною. Посилаючись на ці обставини, позивач просив встановити порядок виховання дитини, за наступних умов: під час перебування дитини за кордоном - щоденне спілкування з батьком засобами телефонного та відеозв`язку, з обов`язковим врахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, стану його здоров`я, емоційного стану та його згоди на спілкування з батьком. Після повернення дитини в Україну встановити наступний графік побачень [PERSON] з сином [PERSON] : щопонеділка та щосереди з 16:00 год. по 20:00 год. без присутності матері та без обмеження місця проведення побачення (з можливістю забирати дитину); кожної п`ятниці з ночівлею з 17:00 год. до 17:00 год. суботи за місцем проживання батька з можливістю відвідування громадських місць та згодою дитини; у період відпустки [PERSON] кожен день з можливістю ночівлі сина у батька за попередньою домовленістю з матір`ю за згодою дитини без обмеження місця проведення побачення з можливістю відвідування громадських місць. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повінстю. У судовому засіданні представник відповідача не заперечували проти спілкування батька з сином, при цьому зазначила що позивач не може примушувати дитини спілкуватися з батьком. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 04.12.2025 року надала висновок про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні від 21.11.2025 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Після припинення шлюбних відносин між сторонами почали виникати спори з приводу участі батька у вихованні дитини, яка фактично залишилася проживати з матір`ю. Оскільки мирним шляхом вирішити спірні питання не вдалося, позивач звертався до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради . Згідно копії рішення № 197 від 02.05.2023 року виконавчого комітету Сумської міської ради було визначено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.15) Попри намагання органів опіки та піклування створити умови для мирного вирішення між сторонами спірних питань щодо участі кожного у вихованні дитини, спір в добровільному порядку не вирішений, внаслідок чого між сторонами виникають конфліктні ситуації. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це зумовлено інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та їх тривалість. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Відповідно до висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні від 21.11.2025 року № 251/01-16, наданого Службою у справах дітей Сумської РДА, управління вважає за доцільне встановити порядок спілкування [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , у вигляді Під час перебування дитини за кордоном - щоденне спілкування з батьком засобами телефонного та відеозв`язку, з обов`язковим врахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, стану його здоров`я, емоційного стану та його згоди на спілкування з батьком. Після повернення дитини в Україну встановити наступний графік побачень [PERSON] з сином [PERSON] : щопонеділка та щосереди з 16:00 год. по 20:00 год. без присутності матері та без обмеження місця проведення побачення (з можливістю забирати дитину); кожної п`ятниці з ночівлею з 17:00 год. до 17:00 год. суботи за місцем проживання батька з можливістю відвідування громадських місць та згодою дитини; у період відпустки [PERSON] - три рази на тиждень з можливістю ночівлі сина у батька за попередньою домовленістю з матір`ю за згодою дитини без обмеження місця проведення побачення з можливістю відвідування громадських місць ( а.с.108-109) Суд вважає, що запропонований Службою у справах дітей Сумської РДА порядок участі батька у вихованні дитини є обґрунтованим, відповідає положенням Закону України «Про охорону дитинства», приписи статей 141, 153, 157 Сімейного кодексу України; ґрунтується на положеннях ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, яка є частиною національного законодавства України і якою визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що саме найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані суду докази, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Сумської РДА від 21.11.2025 року, суд вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановлення запропонованого службою у справах дітей Сумської РДА способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначений порядок та спосіб участі батька у вихованні дитини, на думку суду, сприятиме належному виконанню батьками своїх батьківських обов`язків, дотримання їхніх прав щодо виховання та утримання дитини, забезпечить належні умови виховання та утримання дитини, приймаючи до уваги, що батьки дитини проявляють турботу щодо дитини і прагнуть належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та забезпечити гармонійний і здоровий розвиток дитини.

Outcome: partial