Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

23.10.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до [PERSON] , [PERSON] , в якій представник позивача просив стягнути всолідарному порядку з відповідачів заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами в розмірі 5581,83 грн. В обґрунтування позову зазначено, що КП «Миколаївкомунтранс» є офіційним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території зокрема, Центрального району м. Миколаєва від 29 грудня 2021 року. Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2022 року по 13.10.2025 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає чотири особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , також зареєстрована фізична особа [PERSON] - [INFO] та неповнолітня станом на 01.02.2022 року особа [PERSON] - [INFO] , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має. За адресою [ADDRESS] надання послуг з управління (поводження) побутовими відходами здійснюється за контейнерною схемою збирання та вивезення відходів. Позивач стверджує, що протягом всього часу дії Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами, жоден з Боржників жодного разу не звертався до Позивача з приводу неякісного надання послуги з управління (поводженням) побутовими відходами (вивезення), надання її не в повному обсязі або не ненадання взагалі. Крім того, позивач вказує, що в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління з побутовими відходами, Боржники жодного разу не здійснювали оплату за надану КП «Миколаївкомунтранс» послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) та абонентської плати, в зв`язку з чим у Боржників згідно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.02.2022 року по 31.08.2025 року сформувалась заборгованість перед Позивачем за фактично надану комунальну послугу з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати в розмірі 5581,83 грн. Несплата Боржниками коштів за надану послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) в повному обсязі ставить під загрозу належне санітарне утримання території, зокрема, Центрального району м. Миколаєва обслуговування якого здійснює КП «Миколаївкомунтранс» та власне і фінансово-економічне благополуччя підприємства. За урахуванням наведеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 23.10.2025 року матеріали справи передано судді. Ухвалою судді від 24.10.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.10.2025 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам за адресою зареєстрованого місця проживання направлялись копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. Вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду 10.11.2025 року та 16.12.2025 рокуз відмітками «повертається, за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідачів про час розгляду справи суд вважає належним. Відповідачі, які повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно дост. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 №909 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Миколаєві», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів. Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради за посиланням https://mkrada.gov.ua/content/kp-mikolaivkomuntrans.html, який набрав чинності 01 лютого 2022 року. Згідно п. 3 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги тощо або мовчання. Відповідно до Публічної оферти до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на територіях Центрального, Інгульського та Заводського районів міста Миколаєва нарахування плати за надання послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні. Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2022 року по 13.10.2025 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає чотири особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , також зареєстрована фізична особа [PERSON] - [INFO] та неповнолітня станом на 01.02.2022 року особа [PERSON] - [INFO] , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має. У зв`язку із вищезазначеним, враховуючи ч. 3ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, кожен зі споживачів, а саме: [PERSON] та [PERSON] з 01.02.2022 року фактично приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами. Відповідно до п. 8 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, п. 12 Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами та п. 3ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`критеріями якості надання послуг з управління побутовими відходами є дотримання графіка збирання та перевезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з управління побутовими відходами та інших вимог законодавства. Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради №12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження. Згідно інформації про надання послуг із збирання та перевезення змішаних (твердих), великогабаритних та ремонтних побутових відходів мешканцям одно-, двоповерхових та багатоквартирних будинків, на території, зокрема, Центрального району м. Миколаєва, яка розміщена на офіційному сайті Миколаївської міської ради, вбачається, що змішані (тверді) побутові відходи, зокрема для мешканців багатоквартиних будинків при контейнерній схемі надання послуг, вивозяться щодня, а великогабаритні та ремонті побутові відходи при контейнерній схемі надання послуг вивозяться по мірі накопичення. Відповідно до Публічної оферти до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами, де зазначено, що нарахування оплати за надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні. З врахуванням змін до тарифів на послугу, які вносилися Рішеннями ВК ММР, за період з 01.02.2022 року по 31.08.2025 року заборгованість відповідачів за послуги з управління побутовими відходами складає 5581,83 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (історія фінансового стану). Згідно із частиною першоюстатті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статей67,162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України)плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установленихстаттею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною 1статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті901, частини 1 статті903 ЦК Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1статті 509ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. За положеннями статей319,322 ЦК Українивласність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей67і68 ЖК Українинаймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно дост. 541 ЦК Українисолідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, з відповідачів на користь КП «Миколаївкомунтранс» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 5581,83 грн. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялися від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в будинку та некористування послугами, або з претензіями щодо невиконання зобов`язань щодо надання неякісних послуг - суду надано не було. Статями68,162 ЖК Українивизначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями ст.610та ст.611 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони. Крім того, відповідно до ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Згідно зіст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги те, що відповідачі є споживачами послуг з управління побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] та враховуючи неналежне виконання ними зобов`язань щодо сплати за надані послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами за вищевказаною адресою у розмірі 5581,83 грн. Частиною четвертоюстатті 10 ЦПК Українипередбачено, що суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідачів понесені позивачем витрати на оплату судового збору, сплата якого підтверджується платіжними інструкціями №4826 від 25.08.2025 року та №5476 від 22.10.2025 року у розмірі по 1514,00 грн з кожного.

Outcome: approved