Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

позивач заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Шевченко Д.О., що діє в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кіровоградської обласної ради звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в якому (позові), крім іншого просив: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 29416,11 грн, які зарахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA 978999980313080115000026011; отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300; код ЄРДПОУ 37993783; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Кіровоградської обласної ради витрати на лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 61,68 грн, які зарахувати у дохід місцевого (обласного) бюджету на номер рахунку: UA 418999980314030684000011001; отримувач ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./ 21080600, код ЄДРПОУ 37918230; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілої [PERSON] від злочину в сумі 7778,95 грн, які зарахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA 978999980313080115000026011; отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300; код ЄРДПОУ 37993783; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Кіровоградської обласної ради витрати на лікування потерпілої [PERSON] від злочину в сумі 114,35 грн, які зарахувати у дохід місцевого (обласного) бюджету на номер рахунку: [NUMBER] , отримувач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО305299, код ЄДРПОУ 01994942. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. У результаті злочинних дій [PERSON] малолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» з 11.01.2025 по 04.02.2025 (24 ліжко-дні) та на його лікування закладом витрачено грошові кошти в загальній сумі 29477,79 грн., з яких: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 29416,11 грн.; за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 61,68 грн. Крім того, у результаті злочинних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №2 КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 11.01.2025 по 16.01.2025 (5 ліжко-днів) та на її лікування закладом витрачено грошові кошти в загальній сумі 7893,3 грн., з яких: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 7778,95 грн.; за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 114,35 грн. Зазначила, що зазначені витрати підлягають стягненню з [PERSON] , як особи винної у злочині. Ухвалою від 30.09.2025 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що не заперечує проти задоволення позову у частині стягнення з неї витрат (вартість медикаментів) на лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 3253,23 грн. та у частині витрат (медикаменти та перев`язувальні матеріали) на лікування потерпілої [PERSON] від злочину в сумі 217,48 грн. У іншій частині позову просила відмовити у зв`язку із безпідставністю покладення на неї інших витрат. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач висловив заперечення проти позиції відповідача, наведеної у відзиві. Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких відповідач не погоджуючись з позицією позивача, наведеною у відповіді на відзив зазначила, що вартість «ліжко-дня» є усередненим показником, який включає постійні операційні витрати закладу (оплата праці, комунальні послуги, харчування тощо), які лікарня несе незалежно від факту лікування потерпілого. Крім того, ці загально-господарські витрати не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із злочином і не є фактичною шкодою у розумінні статті 1206 ЦК України. Треті особи, яких належним чином було повідомлено про дату, час і місце проведення судового засідання, - до суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання на підставі наявних у суду матеріалів справи. Прокурор у судовому засіданні підтримала позов обґрунтовуючи свою позиці аналогічно зазначеному у ньому та заявах по суті справи, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Сторона відповідача просила позов задовольнити частково обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву та заявах по суті справи. Судом було оголошено про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення та оголошено дату та час його проголошення. Заслухавши прокурора, відповідача та представника відповідача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Устинівським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2025 за № 12025121030000011 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 10.07.2025 (справа № 388/998/25). «11 січня 2025 у свiтлy пору лоби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) обвинувачена [PERSON] керувала технiчно справним автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер [NUMBER] , в салоні якого перебували пасажири: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та який належить на праві приватної власності гр-ну [PERSON] . В подальшому близько 12 год. 30 хв., рухаючись по автомобiльнiй дорозі сполученням «м.Долинська-селище Молодiжне» Кропивницького району Кiровоградської області в напрямку с-ща Молодiжне, обвинувачена [PERSON] , проявивши власну необережність та грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабiнетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (з наступними змінами), а саме: п.п.«б» п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.п.«д» п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний своїми діями не створювати загрози безпеці дорожнього руху; п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувала дорожньої обстановки та не обрала безпечної швидкості для керованого нею автомобіля, при якій би мала змогу контролювати його рух, внаслідок чого втратила керування ним та допустила виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги, праворуч в напрямку руху, з подальшим наїздом на дерево. Невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.2.3 (б) і (д), п.12.1 Правил дорожнього руху згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 17 квітня 2025 року за №431/25-27 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] помер. Згідно висновку судово-медичної експертизи №06 від 17 березня 2025 року причиною смерті гр-на [PERSON] є травматичний шок, тупа травма грудей, перелом грудного відділу хребта, множинні переломи ребер; зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя; між зазначеними тілесними ушкодженнями та причиною смерті [PERSON] є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №28 від 17 березня 2025 року пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження: перелом верхньої щелепи по типу Ле Фор І без зміщення відломків; перелом альвеолярного відростка нижньої щелепи 41, 31, 32 зубів; перелом верхньощелепних пазух ліворуч та праворуч; гемусинусіт зі стороннім тілом ліворуч; закриту черепно-мозкову травму; струс головного мозку, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №27 від 17 березня 2025 року пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження: перелом тіла великогомілкової кістки з переломом кістки (будь-якої частини); закритий перелом обох кісток с/3 правої гомілки зі зміщенням; різано-рвану рану ділянки чола; закриту черепно-мозкову травму; струс головного мозку; забій; садно верхньої повіки лівого ока, які в своїй сукупності мають ознаки середнього ступеня тяжкості. Своїми умисними діями обвинувачена [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого». Зазначеним вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.07.2025 (справа № 388/998/25), який набрав законної сили 12.08.2025, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зі змісту вироку вбачається, що цивільні позови у межах зазначеного кримінального провадження Національною службою здоров`я України та/чи Кіровоградською обласною радою не пред`являлися. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд констатує доведеність факту вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у результаті якого малолітній потерпілий [PERSON] та потерпіла [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. За даними листа КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» від 18.08.2025 за № 1333 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» з 11.01.2025 по 04.02.2025 (24 ліжко-дні) та на його лікування закладом витрачено грошові кошти в загальній сумі 29477,79 грн., з яких: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 29416,11 грн.; за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 61,68 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені за рахунок коштів державного та обласного бюджетів. За даними наданого розрахунку за рахунок коштів місцевого бюджету КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», які були використані на лікування [PERSON] з 11.01.2025 по 04.02.2025 (24 ліжко-дні) без медикаментів становила 2,57 грн., виходячи з 9580 ліжко-днів, усього 24574,74 грн., з них: - продукти харчування - 9574,74 грн.; - оплата комунальних послуг та енергоносіїв - 15000,00 грн. За даними наданого розрахунку за рахунок коштів НСЗУ КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», які були використані на лікування [PERSON] з 11.01.2025 по 04.02.2025 (24 ліжко-дні) без медикаментів становила 1090,12 грн., виходячи з 9580 ліжко-днів, усього 10443375,37 грн., з них: - предмети, матеріали, обладнання та інвентар - 42079,82 грн.; - продукти харчування - 152259,22 грн.; - оплата послуг (крім комунальних) - 44117,07 грн. За даними наданого розрахунку вартості медикаментів, які були використані на лікування [PERSON] з 11.01.2025 по 04.02.2025 (24 ліжко-дні) за рахунок коштів обласного бюджету та коштів НСЗУ, - становить 3253,23 грн. За даними листа КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 15.08.2025 за № 3399/02-18/08 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №2 КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 11.01.2025 по 16.01.2025 (5 ліжко-днів) та на її лікування закладом витрачено грошові кошти в загальній сумі 7893,3 грн., з яких: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 7778,95 грн.; за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 114,35 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені за рахунок коштів державного та обласного бюджетів За даними наданої розшифровки вартості 1 ліжко-дня у хірургічному відділенні № 2 в січні 2025 року становила 1578,66 грн., з яких: - оплата праці - 1 077,31 грн.; - нарахування на заробітну плату 22,0 % - 237,01 грн.; - предмети. матеріали(миючі засоби, канцтовари, бланки та ін.); Оплата послуг (крім комунальних) - 0,08 грн.; - медикаменти та перев`язувальні матеріали - 217,48 грн.; - продукти харчування - 23,91 грн.; - оплата комунальних послуг та енергоносіїв - 22.87 грн. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з умовами ч. 1 - ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Положеннями п. 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Фінансування КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» здійснювалось Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між ними Договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1323-Е125-Р000 від 10.02.2025 та №1581-Е125-Р000 від 13.02.2025. Крім того, лікарні провадить свою діяльність за рахунок коштів обласного бюджету, згідно Плану використання бюджетних коштів на 2025 рік. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. Відповідно до п.1.3 Статуту КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» є лікувальним закладом охорони здоров`я та комунальним унітарним не комерційним підприємством, що надає послуги (третинної/високоспеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Відповідно до п. 1.3 Статуту КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» є лікувальним закладом охорони здоров`я та комунальним унітарним не комерційним підприємством, що надає послуги (третинної/високоспеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Пунктом 1.9 Статуту передбачено, що засновником Підприємства є Кіровоградська обласна рада. Згідно з п. 3.1 Статуту основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування дитячого населення області, шляхом надання йому медичної допомоги (послуг) в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Відповідно до п. 5.1 Статуту майно Підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Згідно з п. 5.8 Статуту джерелами формування майна та фінансування Підприємства, зокрема є бюджетні кошти (державного та місцевих бюджетів). Відповідно до Статуту КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», є багатопрофільним лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги (третинної/високоспеціалізованої та консультативної поліклінічної) будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 1.3). Підприємство належить до об`єктів комунальної власності та користується майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, і міст області та закріплене за ним на праві оперативного управління, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремого майна, що здійснюється за згодою власника у встановленому порядку та в межах, установлених законодавством і власником майна або уповноваженим органом. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (п. 1.5). Засновник підприємства Кіровоградська обласна рада (п.1.9). Відповідно до п.3.1 основною метою діяльності підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення, шляхом надання йому високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної допомоги (послуг) в порядку та обсязі,встановлених законодавством. Відповідно до поставленої мети предметом діяльності підприємства є, серед іншого, створення разом з власником умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню області, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичних процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів підприємства, надання населенню області високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної допомоги та медичних послуг (п. 3.2). Відповідно до п. 5.1. Статуту, майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Відповідно до Статуту Кіровоградської обласної лікарні заклад є неприбутковою бюджетною організацією. Джерелами фінансування обласної лікарні є зокрема бюджетні кошти (державного та місцевих бюджетів) (п. 5.7.2). Фінансування діяльності Підприємства здійснюється у встановленому порядку за рахунок місцевого та державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством України. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Таким чином, медичні послуги надано КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на підставі договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного з НЗСУ (замовник). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що однією з функції Національної служби здоров`я України, як Уповноваженого органу, є укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію. У п. 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 25.04.2018, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі програми відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Тобто, послуги КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. У пунктів 1 ч. 1 ст. 2 Закону України ''Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення'', визначено, що програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг, медичних виробів та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році, визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1464 від 27.12.2022. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілого [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні у період з 11.01.2025 по 04.02.2025; та потерпілої [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 11.01.2025 по 16.01.2025 з вини [PERSON] , тому на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кропивницької обласної ради» та договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», дані кошти необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. Згідно до п.п. 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Так, як кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину є коштами державного та місцевого бюджетів, не є власними коштами КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кропивницької обласної ради» та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», згідно до п.4 зазначеного Порядку повинні бути зараховані до відповідного бюджету, інтереси лікарні не порушено, а тому не вбачається підстав для звернення лікувального закладу до суду з даним позовом та стягнення відповідних коштів на рахунок лікувального закладу. Отже, кошти в сумі 37195,06 грн. підлягають до зарахування на користь Державного бюджету України, а кошти в сумі 176,03 грн. в дохід місцевого (обласного) бюджету. Щодо позиції сторони відповідача про безпідставність включення до розрахунків медичних закладів витрат, які не підлягають стягненню з відповідача, суд зауважує, що така позиція сторони захисту не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду. При цьому, надані прокурором розрахунки медичних закладів проведені останнім з дотриманням положень, Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, і на переконання суду є обґрунтованими. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними протиправними діями [PERSON] було завдано шкоду держави в особі Національної служби здоров`я України та Кіровоградській обласній раді у вигляді витрат на стаціонарне лікування [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які потерпіла від злочину, які підлягають стягненню з винної особи у повному обсязі вартості таких витрат на користь Державного бюджету України та у дохід місцевого (обласного) бюджету, - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування такої шкоди є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved