Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 22 березня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №38001-03/2024. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти у передбачені строки не повернув. 20 серпня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20082024, на підставі якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за цим договором у сумі 20 000,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 02 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір №02426-04/2024. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредитів, надані кошти в строки, передбачені договором, не повернув. 29 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29072024, на підставі якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за цим договором у сумі 14 000,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 34 000,00 грн та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. 14 жовтня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 21 жовтня 2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 22 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 05 листопада 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків. 06 листопада 2025 року клопотання представника позивача задоволено, продовжено строк на усунення недоліків. 12 листопада 2025 року недоліки усунуто. 13 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Інших заяв/клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 22 березня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №38001-03/2024. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5% в день. Відповідно до п.1.4.2. договору, якщо клієнт 20 квітня 2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 54,00% на перший платіж. У разі невикористання клієнтом права на отримання знижки він зобов`язаний сплатити перший платіж в розмірі, відповідно до графіку платежів. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W1805. Кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу у користування грошові кошти, проте відповідач умови договору з повернення коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №20082024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаних в реєстрі боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №38001-03/2024 від 22 березня 2024 року на суму 20 000,00 грн. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 20 000,00 грн, що складається із: заборгованості за основною сумою боргу 5 000,00 грн, заборгованості за відсотками 15 000,00 грн. 02 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №02426-04/2024. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 100 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5% в день. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W3565. Кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу у користування грошові кошти, проте відповідач умови договору з повернення коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 29 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №29072024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаних в реєстрі боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №02426-04/2024 від 02 квітня 2024 року. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 14 000,00 грн, що складається із: заборгованості за основною сумою боргу 4 000,00 грн, заборгованості за відсотками 10 000,00 грн. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до відповідача за вищезазначеними договорами. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами, правонаступником яких є позивач, після підписання яких між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредиторам кошти відповідно до умов договорів і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначених кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами. Проте суд зазначає, що кредитні договори укладені 22 березня 2024 року та 02 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) для таких договорів розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5%, з 20 серпня 2024 року 1%. Позивач посилається на те, що після набуття прав вимоги за кредитними договорам ним не здійснювалися нарахування штрафних санкцій, і просить стягнути суми заборгованостей у тих розмірах, у яких вони відступлені первісними кредиторами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, до позову не додано розрахунок заборгованості за договором №02426-04/2024 від 02 квітня 2024 року вчинений первісним кредитором, з якого видно, за який період нараховані проценти за користування кредитом та яка процентна ставка застосовувалася при такому нарахуванні. Оскільки позивачем не розкрито механізм нарахування первісним кредитором процентів, зокрема розмір процентної ставки та період нарахування, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування процентів, як і самостійно здійснити розрахунок процентів, у зв`язку із відсутністю відомостей про період нарахування. Самостійне визначення судом періоду стягнення є виходом за межі позовних вимог, що є неприпустимим. Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення процентів за договором №02426-04/2024 від 02 квітня 2024 року задоволенню не підлягають. Доданий до позову розрахунок заборгованості за договором №38001-03/2024 від 22 березня 2024 року, вчинений первісним кредитором, розкриває механізм нарахування відсотків і дає суду можливість перевірити виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування». Так, з розрахунку заборгованості видно, що проценти з 22 березня 2024 року по 19 квітня 2024 року включно нараховувались за ставкою 1,15% в день, з 20 квітня 2024 року по 19 липня 2024 року включно 2,5% в день. На підставі п. 1.4.2. договору у зв`язку із несплатою відповідачем процентів кредитодавцем здійснено перерахунок нарахованих процентів за період 22 березня 2024 року по 19 квітня 2024 року включно за ставкою 2,5% в день. Таким чином, протягом усього строку кредитування проценти нараховувалися за ставкою 2,5% в день. Нарахування процентів у таких розмірах з 22 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. Заборгованість за процентами за цей період становить 3 875,00 грн. Проте нарахування процентів з 22 квітня 2024 року по 19 липня 2024 року за ставкою 2,5% в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановлених законодавчих обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем у період з 22 квітня 2024 року по 19 липня 2024 року (89 днів) за користування кредитом, становить 6 675,00 грн (5 000,00 грн х 1,5% х 89). Отже загальний розмір заборгованості за процентами становить 10 550,00 грн (3 875,00 + 6 675,00). Тому позовні вимоги про стягнення процентів за договором №38001-03/2024 від 22 березня 2024 року підлягають частковому задоволенню. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 19 550,00 грн: за кредитним договором №38001-03/2024 від 22 березня 2024 року 15 550,00 грн, з яких: основна сума боргу 5 000,00 грн; проценти 10 550,00 грн; за кредитним договором №02426-04/2024 від 02 квітня 2024 року 4 000,00 грн (основна сума боргу). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 741,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial