Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення спільної часткової власності та виділення в натурі частин земельної ділянки. На обґрунтування позову вказала, що сторони є власниками, по частині, земельної ділянки з кадастровим номером 4824810000:03:002:0044, площею 8.4073 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області. Вказує, що на даний час не досягнуто домовленості між сторонами про поділ спірної земельної ділянки та існує спір про виділення в натурі земельної ділянки з припиненням спільної часткової власності. Позивачка хоче володіти, користуватися та розпоряджатися своєю часткою земельної ділянки на власний розсуд, тому просила суд про задоволення позову. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника адвоката Ярмуша В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] , [INFO] , 25.08.2021 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями після смерті свого батька [PERSON] , 1931 року народження, який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенком Д.В. 29.10.2013 року за реєстровим номером № 1871. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1871 від 29.10.2013 року, [PERSON] є власником майна, що залишилося після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме частки земельної ділянки площею 8,4073 га, кадастровий номер 4824810000:03:002:0044 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1869 від 29.10.2013 року, [PERSON] є власником майна, що залишилося після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме частки земельної ділянки площею 8,4073 га, кадастровий номер 4824810000:03:002:0044 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11811002 і № 11807982 від 29.10.2013 року, за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності по частини земельної ділянки з кадастровим номером 4824810000:03:002:0044. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу виділу в натурі часток зі складу спільної земельної ділянки, оскільки позивач хоче володіти, користуватися та розпоряджатися своєю часткою земельної ділянки на власний розсуд. Представником позивачки надано до суду варіант поділу спірної земельної ділянки. Судом було досліджено вищевказаний варіант поділу земельної ділянки, запропонований сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , який передбачає поділ спірної земельної ділянки двом колишнім співвласникам у практично рівних за площею новоутворених земельних ділянок, з відхиленням у розмірі 0,0001 га. У добровільному порядку даний спір вирішити не можливо. Позивач підтримує свої позовні вимоги без конкретизації того яку частину кожної ділянки згідно плану він бажає виділити у натурі собі. Відповідач позовні вимоги визнав після долучення позивачем плану поділу земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, та те що виділені земельні ділянки є практично рівними між собою, з відхиленням у розмірі 0,0001 га, та мають згідно плану можливості під`їзду до них, суд вважає за можливе, враховуючи позицію сторін, визначити належність виділених земельних ділянок згідно із варіантом поділу, запропонованим сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , зокрема: 1.Виділити [PERSON] , в натурі частину земельної ділянки кадастровий номер 4824810000:03:002:0044, що розташована на території Новоодеської міської ради Миколаївського (колишній Новоодеський) району Миколаївської області, площею 8,4073 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за варіантом поділу цієї земельної ділянки, запропонованого сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] за яким виділена земельна ділянка площею 4.2037 га розмірами 566,65 м. х 74,31 м. х 564,92 м. х 74,37 м. в лівій боковій частині межує із земельною ділянкою кадастровий номер 4824810000:03:002:0045, а з іншого боку вздовж межує із частиною земельної ділянки, яка виділяється та належить [PERSON] ; 2.Виділити [PERSON] , в натурі частину земельної ділянки кадастровий номер 4824810000:03:002:0044, що розташована на території Новоодеської міської ради Миколаївського (колишній Новоодеський) району Миколаївської області, площею 8,4073 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за варіантом поділу цієї земельної ділянки, запропонованого сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] за яким виділена земельна ділянка площею 4.2036 га розмірами 564,92 м. х 74,54 м. х 563,20 м. х 74,60 м. в правій боковій частині межує із земельною ділянкою кадастровий номер 4824810000:03:002:0043, а з іншого боку вздовж межує із частиною земельної ділянки, яка виділяється та належить [PERSON] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. 1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Слід зазначити, що з моменту набуття права спільної часткової власності на земельну ділянку співвласники мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Відповідно до статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про припинення спільної часткової власності та виділення в натурі частин земельної ділянки підлягають задоволенню. Разом з тим, виділ часток спірної земельної ділянки призведе до припинення права спільної часткової власності на це майно та набуття права власності на виділене майно сторонами у справі; таке право підлягає державній реєстрації, що у свою чергу призведе до зміни характеристик земельної ділянки кадастровий номер 4824810000:03:002:0044, розташованої на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved