Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70387,97 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2023 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 807/20-Тз/Дп/05- 03, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Мітсубіші» д.н. [NUMBER] , його - окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 03.12.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіші» Д.Н. [NUMBER] та автомобіля «БМВ» д.н [NUMBER] , під керуванням відповідача. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «БМВ» д.н [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.01.2024 року по справі № 932/11125/23. Відповідно рахунку № 0000000456 від 06.12.2023 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Мітсубіші» Д.Н. [NUMBER] складає 179925,38 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки в розмірі 179925,38 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «БМВ» д.н [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС" (поліс 213860334), ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" має право вимоги до даного товариства. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 109537,41 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи 1600,00грн. Позивач зазначає, що таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти в розмірі 70387,97 грн., з розрахунку: 179925,38 (фактична вартість відновлювального ремонту) - 109537,41 (страхове відшкодування )=70387,97 грн.(різниця в порядку ст.1194ЦК України). Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 серпня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом по справі встановлено, що 30.05.2023 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 807/20-Тз/Дп/05- 03, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Мітсубіші» д.н. [NUMBER] , його - окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2024 року по справі № 932/11125/23, встановлено, що 03.12.2023 року о 13-45 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «БМВ» д/н [NUMBER] , рухаючись по перехрестю вул. Михайла Грушевського та вул. Шевченка у м. Дніпро, при зміні напрямку руху, не переконалась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Міцубісі» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Даною постановою було [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «БМВ» д.н [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС" за полісом 213860334. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 109537,41 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи 1600,00грн. Відповідно рахунку № 0000000456 від 06.12.2023 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Мітсубіші» Д.Н. [NUMBER] складає 179925,38 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля BMWМ2 н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПрАТ СГ ТАС на підставі Полісу ЕР №213860334 від 27.03.2023, ліміт за шкоду майну становить 160000,00 грн. позивач звернувся до Страховика відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування. Страховиком відповідача було виплачено позивачу суму страхове відшкодування у розмірі 109537,41 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що зазначена сума не покрила виплачене позивачем страхове відшкодування потерпілій особі, а тому останній звернувся з претензією до відповідача. Позивач зазначає, що таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти в розмірі 70387,97 грн., з розрахунку: 179925,38 (фактична вартість відновлювального ремонту) - 109537,41 (страхове відшкодування )=70387,97 грн.(різниця в порядку ст.1194ЦК України). Оскільки відповідач вказану суму коштів не сплатив позивачу, останній звернувся до суду з вказаним позовом. Судом враховано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідний правовий висновок зробив ВС в своїй постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц. Розміри страхових сум переглядаються відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін і згідно з Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29 грудня 2015 року №3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 січня 2016 року за №145/28275, в редакції чинній на час ДТП, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого». Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума майнової шкода, за межами страхового ліміту у 160000,00 грн., з урахуванням нанесеної майнової шкоди 179925,38 грн., а саме в розмірі 19 925,38 грн. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial