Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просила суд встановити факт належності спадкового майна спадкодавцю та визнати за нею право власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 4,4077 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 088489 від 10.06.2004 р. При видачі державного акту на право власності на земельну ділянку було вставлено , що кадастровий номер на вищевказану ділянку в державному акті помилково зазначено як 5122383900:01:002:0252, замість вірного 5122384600:01:002:0252. При житті [PERSON] державний акт належним чином виправлений не був. При житті [PERSON] склав заповіт за яким заповідав все своє майно на що матиме право за законом при житті - [PERSON] . [PERSON] відповідно до ст. 1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач, після смерті [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 126/14. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та їй нотаріусом усно було роз`яснено, що через відсутність всіх належних правовстановлюючих документів на спадкове майно необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. На теперішній час вищевказане унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - встановити факт належності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 4,4077 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 088489 від 10.06.2004 р., кадастровий номер 5122384600:01:002:0252 - [PERSON] , померлому [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області площею 4,4077 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122384600:01:002:0252, в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2011 р., актовий запис № 129, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно заповіту від 02.07.2002 р. [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] . [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 4,4077 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 088489 від 10.06.2004 р., кадастровий номер 5122384600:01:002:0252, що також підтверджується інформаційним листом № 9-15-0.6-7066/2-25 від 30.12.2025 р. Головного управління держгеокадастру в Одеській області. Заявою, яка надійшла до Кілійської районної державної нотаріальної контори 24.04.2014 р., [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 83721460 від 23.12.2025 р. сформованої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповідачем є [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 42116522, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Трудівська сільська рада Кілійського району. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83721449 від 23.12.2025 р. сформованої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 56013885 та номером у нотаріуса 126/2014. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 4,4077 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 088489 від 10.06.2004 р., кадастровий номер 5122384600:01:002:0252 - [PERSON] , померлому [INFO] та задовольняє відповідну вимогу. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved