Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 02.01.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір про надання кредиту № 442214-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Згідно з умовами Договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 0,86295% в день. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором про надання кредиту належним чином не виконав, частково погасила кредит у сумі 3660,00 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором, у нього станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 22424,70 грн. З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у сумі 22424,70 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відзив на позов Правом подання відзиву на позов сторона відповідача не скористалась Процесуальні дії та рух справи Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 02.01.2022 у розмірі 22424,70 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.09.2025 № 1794482, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси 22.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача. Згідно з Довідкою про причину повернення АТ «Укрпошта», рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось з відміткою «адресат відсутній», що є належним повідомлення відповідачки про розгляд справи. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Заяви та/або клопотання, у тому числі із запереченнями проти розгляду справи у судовому засіданні без повідомлення сторін, також не надходили. Позивач у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені фактичні обставини справи 02.01.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір про надання кредиту № 442214-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 02.01.2022 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 442214-КС-001 про надання кредиту. Відповідач 02.01.2022 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту № 442214-КС-001, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8241, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який був введений/ відправлений відповідачем. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується квитанцію «ТАС PAY» від 02.01.2022, ID операції 478893280. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка 0,86295000%, фіксована, комісія за надання кредиту 1500,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 3563,71 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 21 960,00 грн. Строк дії договору до 19.06.2022. Отже строк кредитування за Договором про надання кредиту від 02.01.2022 № 442214-КС-001 становить з 02.01.2022 по 19.06.2022. До теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Договором про надання кредиту від 02.01.2022 належним чином не виконав, грошові кошти в повному обсязі не повернув, що також підтверджено Розрахунком заборгованості за кредитним договором у гривні, здійсненим позивачем. Згідно з розрахунком, заборгованість становить 10000,00 грн заборгованість за кредитом, 12082,00 грн заборгованість за відсотками, 342,70 грн заборгованість за комісіями, усього 22424,70 грн. Мотиви суду Отже дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 527ЦКУкраїни,боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, оцінки наданих суду доказів з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд дійшов висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 02.01.2022у розмірі 10000,00грн (за тілом кредиту). Користування кредитом це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків ВП ВС також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. ВП ВС у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Строк кредитування за Договором про надання кредиту від 02.01.2022 № 442214-КС-001 становить з 19.12.2022 по 19.06.2022. Дослідженням розрахунку, суд встановив, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось у період з 02.01.2022 по 19.06.2022, тобто в межах кредитування. Щодо комісії Суд звертає увагу, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика у питанні можливості встановлення кредитором комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» змінилася і судова практика. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов 'язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Пунктом 1 Договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 1500,00 грн. Відповідно до п. 3 Договору передбачений графік платежів, відповідно до якого комісія сплачується у три платежі: 16.01.2022 у розмірі 535,50 грн, 30.01.2022 у розмірі 621,80 грн, 13.02.2022 у розмірі 342,70 грн. Згідно з деталізованим розрахунок клмісія у розмірі 535,50 грн сплачена 15.01.2022, у розмірі 621,80 грн - 19.01.2022. Залишок несплаченого розміру комісії, визначеної пунктом 1 Договору становить 342,70 грн. Отже, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача розмір комісії за надання кредиту - 342,70 грн, яка передбачена п.1 Договору. Таким чином, зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором, у нього станом на 19.06.2022 (день закінчення строку кредитування) утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту від 02.01.2022 у розмірі 22424,70 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за кредитом, 12082,00 грн заборгованість за відсотками, 342,70 грн заборгованість за комісіями. Відповідно до ст.81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, оцінки наданих суду доказів з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Outcome: approved