Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру. 16.11.2021 [PERSON] зробила на ім`я позивача заповіт, який все своєму майно заповіла їй. Спадкоємцем за законом окрім позивача є племінниця померлої [PERSON] , яка подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 10.07.2025 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено по тій причині, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Підставою пропуску позивачем вказаного строку стало те, що вона є опікуном особи з інвалідністю з дитинства першої групи «А» [PERSON] , [INFO] , яка страждає на стійке психічне захворювання і потребує постійного стороннього догляду. У весняний період хвороба загострюється і залишити її без догляду не можливо навіть на незначний проміжок часу. Підмінити позивача було нікому. В подальшому у період з 15.05.2025 по 26.05.2025 позивач перебувала на лікуванні, а тому не мала змоги фізично з`явитись до нотаріальної контори. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.07.2025 відкрито загальне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.10.2025 витребувано у приватного нотаріуса витяг із спадкового реєстру щодо складання заповітів чи спадкових договорів, виданих свідоцтв про право на спадщину та за наявності належним чином завірених копії документів зі спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] 20.10.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких він заперечив проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що позивачем не надано суду докази на підтвердження наявності перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини у період з 21.11.2024 по 15.05.2025. На лікуванні вона перебувала лише у період з 15.05.2025 по 26.05.2025. При цьому, лікування не передбачало госпіталізації на стаціонар. На думку сторони відповідача, встановлений позивачу діагноз не заважав їй звернутись до нотаріуса. Також, позивач мала право звернутись до нотаріуса за допомогою засобів поштового зв`язку або замовити виклик нотаріуса до місця свого проживання. Рішення суду про встановлення опіки було ухвалено ще у 2014 році, а тому протягом 11 років у недієздатної особи могло змінитись декілька опікунів. Доказів того, що позивач здійснювала опіку у період шестимісячного строку на звернення до нотаріуса суду не надано. Встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини порушить права відповідача, оскільки вона є племінницею померлої, тоді як позивач є чужою людиною. Відповідач здійснювала поховання [PERSON] та несла витрати на організацію поховання і поминального обіду. Крім того, позивач у вказаний період часу могла бути працевлаштована та перетинати державний кордон України. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2025 за клопотанням представника відповідача витребувано докази. 28.10.2025 до суду надійшла відповідь позивача на письмові пояснення сторони відповідача, яка мотивована тим, зокрема, що рішення суду про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна є безтерміновим і потреби у його поновленні немає. Щодо твердження відповідача про те, що внаслідок встановленого їй діагнозу у період з 15.05.2025 по 26.05.2025 вона мала змогу подати заяву про прийняття спадщини, то на думку позивача, ні відповідач, ні його представник не є спеціалістами в галузі медицини, а тому це лише їх припущення, які не можуть взятись судом до уваги. Крім того, відповідач протягом останніх 4 років самоусунулась від матеріальної та моральної допомоги своїй тітці, однак згадала про неї після відкриття спадщини. Протягом останніх 4 років саме позивач надавала померлій усю необхідну допомогу, внаслідок чого [PERSON] виразила свою подяку у виді заповіту на належне їй майно. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у ньому. Також, додатково зазначила, зокрема, що твердження сторони відповідача про те, що внаслідок своєї хвороби позивач мала змогу з`явитись до нотаріуса, то це суб`єктивна думка, оскільки вони не є спеціалістами в області медицини, щоб робити такі висновки. Позивач здійснює постійний догляд за недієздатною особою та залишити її з кимось іншим у неї не було змоги. Померла [PERSON] на останніх роках свого життя вже не могла самостійно піклуватись про себе, а тому таку допомогу їй надавала позивач та її дочка. В результаті чого, вона виявила бажання залишити заповіт на ім`я позивача, а тому також слід врахувати бажання самого спадкодавця. При цьому, позивач не є родичом померлої, а була їй зовсім чужою людиною, тоді як рідна племінниця, відповідач, яка проживала у м.Могилів-Подільський не бажала надавати померлій матеріальну та моральну підтримку. Похованням займалась відповідач, але лише по тій причині, що вона вигнала позивача з квартири, де вже на той час вмирала [PERSON] . Якщо постане питання про компенсацію витрат на поховання, то позивач не заперечує на це. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у письмових поясненнях. Також, зазначив, зокрема, що в матеріалах справи наявна довідка про перебування на лікуванні позивачем лише за останніх два тижні до закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини, тоді як щодо інших п`яти місяців, то докази хвороби відсутні. Крім того, позивач лікувалась амбулаторно, що передбачає відвідування закладу охорони здоров`я для певних процедур та отримання ліків. Госпіталізації позивач не потребувала. Тобто, позивач мала змогу прийти в лікарню і так само могла з`явитись до нотаріуса. Також, як пояснила представник позивача, у [PERSON] є донька, а тому при бажанні вона могла би звернутись до неї для того, щоб вона доглянула недієздатну особу. Крім того, позивач мала змогу надіслати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, а також замовити послугу виїзду нотаріусу до її дому. На думку сторони відповідача, твердження наведені позивачем та надані нею докази, не підтверджують ті обставини, що вона не звернулась до нотаріуса у визначений законом строк через непереборювальні обставини. Також, позивач не зазначає про те, що вона не знала про наявність заповіту. Тобто, їй було відомо про вказану обставину, однак протягом 6 місяців заяву вона не подала. Після смерті [PERSON] ніхто не виявив бажання зайнятись фінансуванням її поховання, а тому це зробила відповідач. Крім того, зазначив, що як стверджує сама ж позивач, вона мала змогу відвідувати померлу та надавати їй допомогу, а тому твердження, що вона не могла залишити недієздатну особу не відповідають дійсності. Більш того, в такому випадку, мала змогу звернутись і до нотаріуса. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд встановив таке. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81618517 від 23.06.2025 [PERSON] , [INFO] , залишила заповіт (а.с.6). В матеріалах справи наявний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Орлюком В.К. 16.11.2021, зі змісту якого слідує, що померла [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Як стверджує позивач, до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . На підтвердження зазначеної обставини надала до суду довідку КП «Могилів-Подільське МБТІ» №346 від 03.07.2025 в якій зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 16.08.2001 належить вказана квартира (а.с.9). З листа приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Серебрякової Ю.В. №136/01-16 від 10.07.2025 слідує, що позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у встановлений законом строк не подала (а.с.8). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №433006368 від 26.06.2025 записи щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутні, у тому числі щодо заборони на відчуження (а.с.10). З матеріалів спадкової справи №30/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, зокрема, що із заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON] (а.с.37-зворотній бік). Також, в матеріалах спадкової справи наявна довідка №48 адміністратора відділу «ЦНАП» Могилів-Подільської міської ради від 17.02.2025 з якої слідує, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою не було (а.с.38). Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна заява позивача, датована 10.07.2025 про прийняття спадщини за заповітом, яка була подана з пропуском шестимісячного строку (а.с.56-зворотній бік). Також, суд звертає увагу на те, що приватним нотаріусом Серебряковою Ю.В. розміщувалось оголошення щодо розшуку [PERSON] , [INFO] , спадкоємця за заповітом [PERSON] , [INFO] (а.с.55). Позивач стверджує, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вона є опікуном особи з інвалідністю з дитинства першої групи «А» [PERSON] , [INFO] , яка страждає на стійке психічне захворювання і потребує постійного стороннього догляду. Залишити її без догляду не можливо навіть на незначний проміжок часу. Підмінити позивача було нікому. В подальшому у період з 15.05.2025 по 26.05.2025 позивач перебувала на лікуванні, а тому не мала змоги фізично з`явитись до нотаріальної контори. Так, відповідно до довідки МСКЕ серії 10 ААА №669744 від 29.11.2011 [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І «А» групи з дитинства, безтерміново (а.с.12). Відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.08.2014 [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку і призначено її опікуном [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 30.08.2014 (а.с.13). Матеріали справи не містять доказів того, що вказане вище рішення суду втратило чинність. Так само вказане рішення не містить терміну закінчення його дії. Сторона відповідача стверджуючи ту обставину, що у недієздатною особи починаючи з 2014 року міг змінитись опікун, жодного допустимого та належного доказу не надала, а припущення сторони спору не є доказом. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Управління соціального захисту населення Могилів-Подільської РДА Вінницької області №186 від 10.11.2025 про те, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні як опікун [PERSON] з 01.12.2013 по 30.06.2025 (а.с.97). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №599675 [PERSON] , [INFO] , має захворювання L86 та М42.10 та проходить лікування з 15.05 і по день формування виписки, тобто по 26.05.2025 (а.с.11). Відповідно до довідки КНП «Могилів-Подільський МЦПМСД» від 26.05.2025 позивач перебувала з 15.05.2025 по 26.05.2025 на амбулаторному лікуванні, діагноз М42.10 (а.с.14). Щодо заперечень відповідача з приводу того, що з вказаним вище діагнозом позивач мала змогу подати заяву про прийняття спадщини, то суд не наділений спеціальними знанням для того, щоб з`ясувати можливість чи неможливість позивача подати особисто заяву про прийняття спадщини, внаслідок своєї хвороби. Також, з метою забезпечення принципу змагальності та забезпечення права сторін на доведення тих обставин на які вони посилаються, зокрема, щодо тверджень сторони відповідача про те, що у шестимісячний період подання заяви про прийняття спадщини позивач була працевлаштована та перетинала державний кордон України, за клопотанням представника відповідача судом було витребувано у ГУ ДПС у Вінницькій області інформацію про джерела доходів позивача за період з листопада 2024 року по травень 2025 року, а також інформацію щодо перетину державного кордону [PERSON] за аналогічний період часу. Так, згідно відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області за період з листопада 2024 року по травень 2025 року позивача отримувала доходи у виді соціальної допомоги, надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення у оренду, а також інші доходи, однак які не стосуються доходів у виді заробітної плати. Таким чином, відомості про те, що у період часу з листопада 2024 року по травень 2025 року позивач була працевлаштована та отримувала дохід, в матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/83484-25-Вих від 22.10.2025 відомості про перетин державного кордону України [PERSON] в період з 21.11.2024 по 21.05.2025 відсутні. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При вирішенні справи суд зважає на те, що згідно вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. До вказаних вище висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31.07.2024 у справі № 706/275/22 провадження № 61-12010св23. За конкретних фактичних обставин кожної справи суд має оцінювати тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що має важливе правове значення. Крім того, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова ВС від 03.04.2024 справа № 639/8197/21, провадження № 61-14773св23). Так, суд звертає увагу на те, що строк на подання заяви про прийняття спадщини для позивача закінчився 21.05.2025, тоді як до суду вона звернулася 19.07.2025 (згідно відмітки на поштовому конверті). Таким чином, між датою закінчення строку для прийняття спадщини та датою звернення до суду, минуло лише 60 днів. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Під час розгляду даної цивільної справи судом було встановлено, що позивач починаючи з 2014 року здійснює постійний догляд за недієздатною особою, опікуном якої вона є згідно рішення суду. При цьому, опіка вимагає постійного догляду в повсякденному житті над особою, що її потребує, оскільки остання не може дбати про себе. Крім того, у період з 15.05.2025 по 26.05.2025, тобто у період закінчення строку для прийняття спадщини, позивач перебувала на лікуванні. Також, після закінчення строку для прийняття спадщини позивач звернулась до суду по закінченню 60 днів, що на думку суду, є незначним проміжком часу. Враховуючи вказані вище обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, та те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, зважаючи на не довготривалий термін пропуску строку для прийняття спадщини та звернення до суду за захистом своїх прав позивачем, зважаючи на волевиявлення спадкодавця та реалізації її волі, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом має право на визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Зазначені вище доводи сторони відповідача, а також інші доводи, наведені в письмових поясненнях, не є достатнім підставами для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки не підтверджені матеріалами справи, а припущення сторони відповідача не є доказом. Враховуючи вимоги ч.3 ст.1272 ЦК України достатнім строком суд вважає один місяць, з дня набрання рішенням законної сили, як про це просила сама позивач.

Outcome: approved