Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за послуги постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 01.05.2023 р. по 30.06.2025 р. в розмірі 8779, 36 грн., пеню в розмірі 1580,57 грн., 3% річних в розмірі 149, 56 грн., інфляційні втрати 576, 62 грн. та за послуги гарячого водопостачання та абонентське обслуговування за період з 01.05.2023 р. по 30.06.2025 р. у розмірі 34507, 24 грн., пеню в розмірі 3258, 55 грн., 3% річних в розмірі 842, 27 грн., інфляційні втрати 3512, 66 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛМКП «Львівтепленерго» в силу Закону України «Про теплопостачання» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідач є власником квартири [PERSON] , якому, для здійснення оплати за надані позивачем послуги, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялись повідомлення на оплату послуг. До 30.11.2021 між сторонами вважався укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. З 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, який є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням положень ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦПК України, має на меті надання послуг з постачання гарячої води споживачу. З огляду на це, між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, а остання ними користувались, не відмовляючись від них, усвідомлюючи, що такі послуги слід оплачувати. Проте, належним чином не виконувала своїх зобов`язань, у зв`язку із чим за спірний період у них утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, абонетське обслуговування. У зв`язку із чим просить стягнути вказану заборгованість, а також пеню та відсотки і інфляційні втрати, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Відповідно до автоматизованого протоколу розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Мичка Б.Р. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовну заяву просили задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання шляхом скерування повістки на адресу проживання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як визначено ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідній редакції). Виходячи з приписів ч. 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 14.05.1993 року відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відтак, як власник відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України має обов`язок утримувати належне йому майно. Крім цього, відповідно до акту обстеження на факт проживання особи від 28.07.2025 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та проживає у даній квартирі з 1993 року по тепер та користується усіма житлово-комунальними послугами, що надаються за вказаною адресою. Позивачем за вказаною адресою надаються послуги з гарячого водопостачання та абонентського обслуговування, з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання гарячої води, у зв`язку із чим за вказаною адресою виникла заборгованість. Крім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, позивачем у відповідності до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» нараховано пеню, а також відповідно до ст.625 Цивільного кодексу 3% річних та інфляційні втрати. Згідно з розрахунком позивача заборгованість, яка підлягає стягненню за послуги постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 01.05.2023 р. по 30.06.2025 р. в розмірі 8779, 36 грн., пеню в розмірі 1580,57 грн., 3% річних в розмірі 149, 56 грн., інфляційні втрати 576, 62 грн. та за послуги гарячого водопостачання та абонентське обслуговування за період з 01.05.2023 р. по 30.06.2025 р. у розмірі 34507, 24 грн., пеню в розмірі 3258, 55 грн., 3% річних в розмірі 842, 27 грн., інфляційні втрати 3512, 66 грн. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведений розрахунок не спростовано, доказів ненадання чи неналежного надання житлового-комунальних послуг матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» є підставними та обґрунтованими, а тому такі необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість. Крім того, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути по 3028 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved