Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 24.10.2025 [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, у якому вказує, що рішенням суду від 24.03.2008 шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано, і вона залишилася проживати з матір`ю. З цього часу її батько добровільно надавав матеріальну допомогу на її утримання, сума якої поступово зростала відповідно до її потреб та віку, однак її розмір не перевищував 5000 грн на місяць. [INFO] вона досягла повноліття. Згідно з наказом про зарахування від 11.08.2025 вона є студенткою 2 курсу Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має. До серпня 2025 року грошові надходження від батька здійснювалися щомісячно, однак тоді ж він повідомив, що більше не зобов`язаний її утримувати. У вересні переказів не було, а в жовтні знову надійшло 5000 грн. Така сума не відповідає реальним доходам батька і не покриває її базових особистих потреб, у тому числі на лікування. Витрати на оренду квартири, сплату комунальних послуг, медичне обслуговування, придбання усього необхідного для життя наразі в міру можливостей повністю здійснює її матір [PERSON] , однак цього недостатньо для забезпечення необхідних умов для навчання та проживання. Для забезпечення її навчання мати придбала у кредит ноутбук. Її батько є фізичною особою-підприємцем 3 групи спрощеної системи оподаткування, має стабільне джерело доходу та спроможний її фінансово забезпечувати. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, долучила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а. с. 38, 44). 27.11.2025 від відповідача [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, де зазначено що він визнає позовні вимоги частково, та просить стягнути з нього 1/6 заробітку. Вищевказані заперечення мотивує тим, що регулярно і на постійній основі надає позивачці матеріальну допомогу, твердження, що остання перебуває на повному утриманні матері не відповідають дійсності, оскільки він постійно надає фінансову допомогу, про що долучає чеки. Стягнення його заробітку покладе на нього надмірний тягар оскільки він на даний час перебуває у іншому шлюбі, де має двох дітей 2011 р.н. та 2020 р.н., крім цього має ряд прогресуючих хронічних захворювань, що підтверджується виписками з медичної документації. Розгляд справи просить проводити без його участі. (а. с. 22). 16.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідач дійсно переказував кошти на її утримання, проте такі перекази не носили регулярного характеру. Заперечує проти доводів відповідача про те, що не вона не надала доказів понесених нею витрат, оскільки долучила до позовної заяви копії чеків про оплату житлово-комунальних послуг, та витрат, які на постійній основі здійснює. Наголошує на тому, що стягнення саме частки є обгрунтованим та справедливим, та таким, що відповідає фактичному рівню добровільної матеріальної допомоги, наданої раніше відповідачем і не погіршить його матеріального стану. Крім цього, після подання позовної заяви вона звернулась за обстеженнями до медичних закладів і виявлен, що має ряд захворювань та патологічних станів, які потребують лікування, про що долучає відповідні докази. 08.01.2026 від відповідача, електронною поштою, надійшли письмові пояснення по справі у яких він не заперечує проти часткового задоволення позовної заяи [PERSON] до нього у розмірі 1/6 частина заробітку (доходу), із посиланням на ст.182 СК України, та при визначенні розміру аліментів просить суд врахувати стан здоров`я та метеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів та інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що має істоте значення. Просить суд, відмовити позивачці у прийнятті будь-яких доказів, долучених після подання позову до суду у зв`язку з відсутністю поданої заяви про поновлення строку на подання таких доказів (а.с. 45) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З довідки Навчально-наукового інституту педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка від 24.09.2025 вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному начальному закладі за денною формою здобуття освіти. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2028 (а. с. 7 зв., 5 зв. - 7). На підтвердження стану свого здоров`я [PERSON] надала довідку про огляд в окуліста у серпні 2024, відповідно до якої їй рекомендовано постійно використовувати окуляри, направлення від 16.09.2025 на проходження УЗД, квитанції від 01.10.2025 про оплату медичних послуг без їх зазначення (а. с. 8 - 9). Твердження позивачки про купівлю її матір`ю для неї ноутбука для навчання суд не бере до уваги оскільки квитанція про його купівлю та квитанція про регулярний платіж не містять відомостей про платника (а. с. 10 - 10 зв.). Таким чином, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , 2007 року народження здобуває освіту та не може самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, як зазначає позивачка, відповідач як батько дитини, який є ФОП і має постійний заробіток, не забезпечує її матеріально. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. При цьому, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св181 зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У постанові від 16 лютого 2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності вказаних вище юридичних фактів. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимоги про стягнення аліментів на навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] , 2007 р.н., яка є донькою [PERSON] , продовжує навчання на денному відділені у навчальному закладі, і при цьому потребує матеріальної допомоги, а відповідач в свою чергу має обов`язок та можливість щодо утримання своєї дитини. Суд вважає, що вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання аліментів на період навчання в обраний спосіб відповідає вимогам закону. Проте, відповідачем доведено, що останній не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у визначеному розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, оскільки він хоч і має дохід, проте на його утриманні також перебувають неповнолітні діти. Крім того, відповідач має проблемі зі здоров"ям, тому потребує витрат на своє лікування. З урахуванням встановлених обставин, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, принципу справедливості, розумності та рівноваги, а також з урахуванням потреб спільної дитини, яка є повнолітньою та продовжує навчання та не має власного заробітку, а тому враховуючи вище викладені обставини, виходячи із спільного обов`язку батьків утримувати дитину, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Судові витрати. Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial