Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 08.12.2025 р. представник [PERSON] (позивач) адвокат Ярошевчич І.О. подав через електронний кабінет в ЄСІТС до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позовну заяву до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 05.09.2025 р. позивач надала відповідачу грошові кошти у розмірі 12 600 доларів США, про отримання яких останньою власноручно складено боргову розписку, з кінцевим строком повернення до 01.11.2025 р. Однак, на момент подання позовної заяви відповідачка позики не повернула та уникає врегулювання спору в позасудовому порядку. В зв`язку з невиконанням [PERSON] умов укладеного договору, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором позики 12 600 дол. США та понесені судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, залишити чинними заходи забезпечення позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що стверджується зворотніми поштовими повідомленнями, в судове засідання не з`явилась, про причин нез`явлення суд не повідомила. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.12.2025 р. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Процесуальних дій, передбачених ч.7 ст.279 ЦПК України, учасниками справи не вчинено. Ухвалою суду від 22.12.2025 р. вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на належні [PERSON] об`єкти нерухомого майна. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 05.09.2025 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики на суму 12 600 доларів США, визначивши строк її повернення до 01.11.2025 р., що підтверджується оригіналом договору позики. V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем надано суду боргову розписку від 05.09.2025 р., з якої вбачається, що [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 12 600 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 01.11.2025 р. Згідно ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Суд звертає увагу, що договір позики є двостороннім правочином та після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористалась своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст.77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) суд дійшов висновку, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Враховуючи наявність у позивача (кредитора) оригіналу боргової розписки від 05.09.2025 р., що свідчить про невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення позивачу позичених у нього грошових коштів у розмірі 12 600 доларів США в обумовлений сторонами строк, тобто до 01.11.2025 р., суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 12 600 доларів США. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у сумі 4 239,32 грн. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки клопотань про скасування заходів забезпечення позову від відповідача до суду не надходило, підстав для їх скасування судом не встановлено, у зв`язку з чим зазначені заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Outcome: approved