Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» через представника звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 42483,96 грн., посилаючись на те, що 01 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №897346333 у формі електронного документа, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14596, 00 грн. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти на банківську карту відповідача [NUMBER] . Таким чином позивачем були виконані умови договору, але відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. В подальшому, 14.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/17, згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42483,96 грн., з яких: 13703,62 грн. заборгованість п кредиту, 28780,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором в сумі 42483,96 грн., судові витрати по сплаті судового договору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 23 жовтня 2025 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сікорською І.С. подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона заперечує проти позову ТОВ «Таліон Плюс», просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що жодних доказів видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі позивачем не надано, виписка по рахунку відповідача або будь які інші платіжні документи відсутні. Також, представник відповідача вказує на те, що позивачем неправомірно нараховано проценти, так як, відповідно до ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» загальна сума відсотків за Кредитним договором № 897346333 від 01.08.2024 р. не мали перевищувати половини суми кредиту, тобто 6851,81 грн.. Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.. 30 жовтня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що кредитні кошти були перераховані первісним кредитором відповідачу у відповідності з умовами кредитного договору та Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої виключно від відповідача при заповненні ним Заявки. Щодо строку кредитування та нарахування процентів за користування кредитними коштами представник позивача, крім іншого, зазначила, що на момент укладення кредитного договору (01.08.2024 року) максимально дозволена денна відсоткова ставка становила 1,5 %, що відповідало умовам Договору та нормам чинного законодавства. При цьому, денна відсоткова ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за кредитним Договором за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). В судове засідання представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» не з`явився, однак у поданій позовні заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Сікорська І.С. в судове засідання не з`явилися, проте у відзиві на позовну заяву представник відповідача просила розглянути справи за її та відповідача відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 897346333. Відповідно до умов Договору № 897346333 від 01.08.2024 року, сума кредитного ліміту складає 13900,00 грн. з метою задоволення поточних споживчих проблем. Відповідно до п.2.2. договору № 897346333 від 01.08.2024 року сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є загальною сумою кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Відповідно до п.2.3. договору № 897346333 від 01.08.2024 року кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 9094 грн., другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п.5.1. договору № 897346333 від 01.08.2024 року кожен окремий транш за договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.8.3. договору № 897346333 від 01.08.2024 року на момент укладання договору та отримання першого траншу за договором базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У кредитному договорі № 897346333 від 01.08.2024 року зазначається, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами ті діє протягом 5 років або його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Договір №897346333 від 01.08.2024 року підписаний відповідачем в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором XQVХ. 09.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 897346333 від 01.08.2024 р.. За умовами додаткової угоди до договору кредитної лінії № 897346333 від 01.08.2024 р. сторони погодили отримання позичальником траншу в сумі 4806,00 грн.. Безготівковий переказ може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5375-41ХХ-ХХХХ-2800. З моменту отримання траншу, вказаного в п.1.1 договору, базова процентна ставка за договором буде складати 1,50% відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Додаткова угода від 09.08.2024 року до договору №897346333 від 01.08.2024 року підписана відповідачем в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 8094. 19.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 897346333 від 01.08.2024 р.. За умовами додаткової угоди від 19.08.2024 року до договору кредитної лінії № 897346333 від 01.08.2024 р. сторони погодили отримання позичальником траншу в сумі 696,00 грн.. Безготівковий переказ може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5375-41ХХ-ХХХХ-2800. З моменту отримання траншу, вказаного в п.1.1 договору, базова процентна ставка за договором (для суми всіх наступних траншів в рамках всього кредитного ліміту та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 1,00% відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Додаткова угода від 19.09.2024 року до договору №897346333 від 01.08.2024 року підписана відповідачем в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 4677. Факт перерахування кредитних коштів підтверджено листом ТОВ «ПрофітГід» та довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», щодо здійснення переказу грошових коштів [PERSON] трьома кредитними траншами на загальну суму 14596,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача [PERSON] перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 01.08.2024 року по 14.01.2025 року становить: тіло кредиту 13703,62 грн., нараховані відсотки - 9046,58 грн., нарахована неустойка 6851,81 грн.. В подальшому, відповідно до умов кредитного договору, 14.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №МВ-ТП/17. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №897346333 від 01.08.2024 року, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] .. Згідно з реєстром прав вимоги від 14.01.2025 року загальна заборгованість відповідача складає 29602,01 грн, з яких: 13703,62 грн. тіло кредиту, 9046,58 грн. заборгованість по процентам, 6851,81 грн. - неустойка. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за період з 14.1.2025 року по 07.06.2025 року перед позивачем ТОВ «Таліон Плюс» становить: тіло кредиту 13703,62 грн., нараховані відсотки - 28780,24 грн., нарахована неустойка 6851,81 грн.. Як вбачається із розрахунків наданих первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачка здійснювала виплату заборгованості відповідно умов до укладеного кредитного договору № 897346333 від 01.08.2024 року. Таким чином, відповідачка підтвердила добровільність укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткове виконання своїх зобов`язань по сплаті боргу. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив інформацію щодо зарахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] Відповідно до наданої банком інформації за період з 01.08.2024 року по 19.09.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] не виявлено зарахувань в сумі 14596,00 грн.. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Укладаючи кредитний договір [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до п. 8.3. кредитного договору №897346333 від 01.08.2024 на момент укладення договору та отримання першого траншу за договором базова процентна ставка складає 1,5 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 (п`ятсот сорок сім цілих п`ять десятих) відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що складає 1% за день. Відповідач після 21.08.2024 року уклала з первісним кредитором додаткову угоду від 19 вересня 2024 року про надання кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 696 грн 00 коп. (шістсот дев`яносто шість грн. нуль коп.). Таким чином, з дня укладання угоди нарахування відсотків за користування кредитними коштами відбувався з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» під 1%. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 укладений між адвокатським об єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», додаткову угоду №1258 від 07.08.2025 року до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.08.2025 року відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, платіжна інструкція кредитового переказу коштів на суму 5000 грн. від 07.08.2025 р.. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У поданому представником відповідача відзиві на позовну заяву, вона просить суд зменшити суму витрат на правничу допомогу, що відповідатиме співмірності виконаних адвокатом робіт та наданим послугам. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначив, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспіввісними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, відповідно до акту виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання пояснень, участі в судових засіданнях, підготування відповіді на відзив та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved