Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Константінова Т.М., діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбу, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Їх донька має проблеми із здоров`ям, а тому позивач змушена перебувати із нею вдома до 6 років. Відповідач відмовився у добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Наразі між ними відсутня домовленість щодо розміру та сум на утримання доньки. Відповідач має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, має постійний заробіток, працює в закордонній фірмі. Кошти отримує в іноземній валюті на банківську картку. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, а також аліменти на користь позивач на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] шестирічного віку. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 06.11.2025 позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 12.11.2025 провадження у справі відкрито, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 17.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого позов визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON] , але просить розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі - 3200 грн. щомісяця, вважає, що даний розмір відповідає прожитковому мінімуму для дитини 6-18 років. Заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дочкою шести років, оскільки позивач є працездатною, надана медична довідка 080-1/о не свідчить про потребу у цілодобовому догляді за донькою, та не підтверджує неможливість матері працювати. Крім того, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки він не має офіційних доходів, має статус ВПО, проживає в орендованій квартирі, матеріально утримує свою матір, позбавлений можливості користуватися власним авто та побутовими речами придбаними у шлюбу, оскільки залишив це майно дружині. Вважає, що в сукупності усі ці обставини свідчать про те, що він не має можливості утримувати позивача з підстав передбачених ст. 84 СК України. Вимога позивача щодо покладення на нього судових витрат є необґрунтованою (а.с.50-57). У судове засідання представник позивача не з`явилася, клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності, у разі неможливості з технічних причин провести засідання в режимі відеоконференції. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.2022 (а.с.18). Згідно довідки КНП «Канівська БПЛ» №8 від 04.04.2025, [PERSON] , [INFO] потребує домашнього догляду з 04.04.2025 по 03.04.2026 (а.с.12). Згідно наказу ТОВ «Інтертоп Україна» №00005-25д6 від 04.04.2025, [PERSON] надано соціальну відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку шести років з 12.14.2025 по [INFO] (а.с.13). Згідно довідки директора Канівського КЗ дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №8 «Дзвіночок» №115 від 10.12.2025, [PERSON] , [INFO] відвідує садок з 04.12.2025. Наказ по ЗДО від 04.12.2025 №69-од «Про зарахування до складу здобувачів дошкільної освіти» (а.с.69). Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд зазначає наступне. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Ураховуючи принцип рівності батьків у зобов`язанні утримувати своїх дітей, а також те, що відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати свою доньку, суд дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, відповідатимуть як інтересам сторін по справі, так і вимогам розумності і справедливості та їх розмір буде необхідним та достатнім та співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. В частині заперечення відповідача щодо стягнення аліментів у часті від доходу та призначення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст. 180 СК України спосіб присудження аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тому вимоги позивача в частині стягнення аліментів на дитину підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ч. 2-4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Заперечуючи проти стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною шести років, відповідач посилався на матеріальний стан та наявності на його утриманні інших непрацездатних осіб, зокрема його матері. Разом з тим, відповідачем не надано суду докази на підтвердження перебування на його повному утриманні матері, яка до того ж отримує державну пенсію, а також доказів, які б могли свідчити, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги та стороннього догляду. Суд наголошує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина, яка потребує домашнього догляду, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень, і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина, як це визначено приписами ч. 3 ст. 84 СК України. Судом враховується також, що відповідач є працездатним, мав поодинокі підробітки через мережу інтернет, а також те, що позивач не заперечує, що користується автомобілем відповідача та спільним майном подружжя. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача суд дійшов висновку, що правильним та справедливим буде стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 6-ти років у розмірі 1/12 частки доходу, що в даному випадку забезпечить справедливий баланс утримання відповідачем вказаних осіб, які мають право на утримання та самого себе. Водночас беручи до уваги надану позивачем медичну довідку КНП «Канівська БПЛ» №8 від 04.04.2025, строк якої зазначено до 03.04.2026, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача на утримання дружини не до досягнення донькою [PERSON] шестирічного віку, а до 03.04.2026 як про це зазначено у медичній довідці (а.с.12). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку до 03.04.2026 та на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки позов [PERSON] задоволено частково, а тому незалежно від форми їх заявлення питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору (не понесено судових витрат), тому судові витрати на відповідача не покладаються. Аналогічна позиція висловлена в постанові ВП ВС від 13.07.2022 по справі №496/3134/19 (п.41-46). На підставі викладеного,

Outcome: partial