Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про споживчий кредит № 941186 від 15.08.2023 року в сумі 58526,89 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 15 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 941186, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 16 500,00 гривень. 21.06.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до [PERSON] за кредитним договором №941186 від 15.08.2023 року. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 58526,89 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 8569,09 грн.; заборгованість за процентами 49957,8 грн. Цю заборгованість відповідач не погасила ні первісному, ні новому кредитору. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26 листопада 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідачка отримала 05 грудня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 26 листопада 2025 року, відповідачка відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 15 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , як кредитодавець та боржник, уклали договір про споживчий кредит № 941186. Умовами цього договору визначено наступний його предмет. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході Споживача в особистий електронний кабінет, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п.1.1. договору). На умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 договору). Сума (загальний розмір) кредиту становить 16 500,00 грн. (п.1.3 договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4. договору). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день. Знижена процентна ставка 0,66% в день та застосовується якщо Споживач до 14.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 147 180 грн., а з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 139 557 грн. (п.1.8 договору). Аналогічні умови кредитування зазначені в паспорті споживчого кредиту. Договір про споживчий кредит № 941186 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором "Х868" 15.08.2023 о 00:15:37. Згідно повідомлення АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 15.08.2023 року було зараховано кошти в сумі 16 500 гривень, що підтверджує виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором № 941186. 21.06.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до [PERSON] за кредитним договором №941186 від 15.08.2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу до ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 941186 в загальній сумі заборгованості 58526,89 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 8569,09 грн.; заборгованість за процентами 49957,8 грн. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статті 512, 514 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Дослідженими доказами стверджено укладення відповідачкою кредитного договору і отримання за ним кредитних коштів в сумі 16500 грн. під відсотки, порядок нарахування яких, термін нарахування та відсоткова ставка чітко визначені умовами цього договору. Факт укладення кредитного договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» і це, окрім самого договору, доводиться паспортом споживчого кредиту та довідкою про ідентифікацію. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Селфі Кредит» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідачка свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідачки за цим кредитним договором на підставі укладеного договору факторингу, а тому є належним позивачем. Заявлена до стягнення сума кредитної заборгованості по своєму розміру та складових відповідає реєстру боржників до договору факторингу, узгоджується з умовами кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування, нарахованих процентів. При розгляді справи суд, відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України, керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, позивач, який отримав право вимоги за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні складові, на які він розраховував при укладенні договору відступлення права вимоги, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, копію акту №802 про надання послуг від 08.10.2025 року, копію детального опису наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 08.10.2025 року з адвокатським об`єднання «Апологет». Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу підлягає стягненню на користь позивача. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved