Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18300 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 30.03.2021 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3241992, згідно з умовами якого відповідач отримав 4000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Мілоан та відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Відповідачем також було заповнено анкету-заяву на кредит № 3241992 від 30.03.2021 року. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 3241992 від 30.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит Капітал» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021 р. разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір № 3241992 від 30.03.2021 року ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Сума заборгованості відповідача становить 18300 грн, них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 13500 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 800 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості № 20910862/459 від 15.07.2025 р. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке набуло права вимоги за кредитним договором № 3241992 від 30.03.2021 року, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 18300 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40грн. та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Не погоджуючись із заявленими вимогами, відповідач 16.09.2025 року через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якій остання просила в задоволенні позову ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] відмовити повністю. Зокрема відповідач вказала, що надані позивачем докази та обставини не підтверджують укладення договору про споживчий кредит в електронній формі, про який зазначено позивачем у позовній заяві. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надало суду належних та допустимих доказів надання відповідачу кредиту за Договором про споживчий кредит № 3241992 від 30.03.2021. З доказів, наданих позивачем, у суду немає можливості встановити наявність чи відсутність заборгованості у відповідача, а також встановити розмір заборгованості відповідача перед позивачем. З огляду на те, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають. В свою чергу 29 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», Усенком М.І., подано відповідь на відзив. Дана відповідь подана з пропуском визначеного в ухвалі суду про відкриття провадження строку для подання відповіді, оскільки відзив доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 16.09.2025 року. В зв`язку із наведеним відповідь на відзив залишається без розгляду. Крім того, 29.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», Усенком М.І., подано клопотання про витребування доказів у відповідності до ст.84 ЦПК України, а саме витребування у АТ «Ощадбанк» інформації щодо перерахування 30.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок [PERSON] в сумі 4000,00 грн. згідно платіжного доручення № 3241992. З приводу даного клопотання, суд зазначає, що воно підлягає залишенню без задоволення, оскільки таке клопотання заявлено з пропуском встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України строку за відсутності обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від позивача. 07.10.2025 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про витребування доказів у відповідності до ст. 84 ЦПК України, а саме витребувати у АТ «ОЩАДБАНК» (Адреса: 01001, Україна, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12г) інформацію про те, чи належить (належав) [PERSON] кредитний рахунок № [NUMBER] в АТ «ОЩАДБАНК»; витребувати у ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ 40484607, адреса 04107, м. Київ, вул. Баговутівська, 17/21) виписку по банківському рахунку за 30.03.2021 року, із якої вбачатиметься, кому та на який банківський рахунок перерахувались кошти за кредитним договором № 3241992 від 30.03.2021 року; витребувати у АТ «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) банківську виписку про рух коштів по рахунку ТОВ «Мілоан» № [NUMBER] в АТ «Сенс Банк» за 30.03.2021 року. При цьому, суд зазначає, що клопотання підлягає залишенню без задоволення, оскільки таке клопотання заявлено з пропуском встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України строку за відсутності обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом установлено, що 30.03.2021року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3241992 (а.с. 6-10) за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 14.04.2021. Відповідно до п. 6.1 договору - цей кредитний договір укладено в електронній формі. Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п. 6 кредитного договору). Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно із пунктом 3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1. - 1.6 та п. 2.4. цього договору. Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору). За змістом п.6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептувала підписавши 30.03.2021року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (U69198) (а.с.11) . Анкета-заява на кредит № 3241992 від 30.03.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем із ТОВ «Мілоан» (а.с. 12). Згідно із Платіжним дорученням № 42701315 від 30.03.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача - 4 000,00 грн., призначення платежу: кошти від ТОВ «Мілоан», згідно договору № 3241992 (а.с. 13). З копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3241992 від 30.03.2021 року встановлено, що заборгованості відповідача перед позивачем становить в розмірі 18300 грн, них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 13500 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 800 грн (а.с. 14). Як вбачається зі змісту договору про споживчий кредит № 3241992 від 30.03.2021 року він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора U69198із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано. Отже, заповненням анкети-заяви на кредит № 3241992 від 30.03.2021 року та підписанням договору про споживчий кредит № 3241992 від 30.03.2021 року [PERSON] підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ "МІЛОАН". ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 42701315 від 30.03.2021. Однак, позичальник свої зобов`язання з договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 24.07.2025 року становила в розмірі 18300 грн, них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 13500 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 800 грн. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань. Крім того, судом встановлено, що 02 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення права вимоги №73-МЛ, згідно якого на умовах, встановлених даним Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимови (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.1-1.2 п.1 договору). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021 року, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18300 грн, них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 13500 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 800 грн (а.с. 14). 15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було надіслано [PERSON] повідомлення-претензію по кредитному договору № 3241992 від 30.03.2021 про погашення кредитної заборгованості, яка останньою була проігнорована. Оскільки [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором позики, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості. Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення частини першої статті 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті третій ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. акож, відповідно до частини першої, другої статті шостої ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд встановив, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3241992 від 30.03.2021. Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). В матеріалах справи наявні належні та допустимі доказами на підтвердження обставин укладання між сторонами 30.03.2021 року правочину. Без отримання sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] не був би укладений. Вказаний висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правових позицій наведених Верховним Судом у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20. Отже, враховуючи обставини укладення договору в електронній формі слід дійти висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до умов згаданого Договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачеві кошти в сумі 4000,00грн., строком на 15 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. Відповідач не надав жодних доказів належного виконання умов кредитного договору. За загальним правилом, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України), проте відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В даній справі, первісний кредит ТОВ «МІЛОАН» 02.07.2021 року уклало з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, згідно з яким ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Долучена до матеріалів справи копія договору факторингу № 73-МЛ від 02.07.2021 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021 року, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18300 грн, них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 13500 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 800 грн. Таким чином, позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за укладеним 30.03.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 3241992. Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 73-МЛ від 02.07.2021 року. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Будь яких доказів, які б спростували створення [PERSON] особистого кабінету на сайті ТОВ «МІЛОАН», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж [PERSON] , а також як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів надання відповідачу кредиту, тому відсутні підстави вважати правильним наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості. Так, у постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження № 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У контексті справи, що переглядається, первинними документами на підтвердження обставин, викладених у позові, може бути платіжне доручення про перерахування коштів, проведене та виконане банківською установою. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підтвердження своїх позовних вимог надало копію платіжного доручення № 42701315 від 30 березня 2021 року, згідно якого ТОВ «МІЛОАН» зарахувало кредитні кошти в сумі 4000,00грн. на платіжну картку [PERSON] [NUMBER] ХХХХ 8973. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Відповідач не надала суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Тобто [PERSON] не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останньою не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість. В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Цивільно-процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, [PERSON] не надала клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов наступних висновків: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України». Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу по розгляду справи суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази: Договір про надання правової (правничої) допомоги, укладений 01.07.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», Акт № Д/298 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 24.07.2025 року, детальний опис наданих послуг до даного акту від 24.07.2025 року. Відповідно до наданих доказів, витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8000,00 грн., що підтверджують факт надання правничої допомоги, її обсяг і вартість, що є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі із іншої сторони. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. З урахуванням обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. відповідають критерію розумності судових витрат. При цьому відповідач аргументованих заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не надав, клопотання про їх зменшення не надав. Враховуючи викладене, результат розгляду цієї справи та заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді у розмірі 8000,00грн. Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати в розмірі 2422,40 грн. по сплаті судового збору за подачу позову. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved