Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» Паладич А.О. звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 06632-05/2022 від 28 травня 2022 року в розмірі 12 836 грн 97 коп. та за договором № 7995186 від 10 січня 2023 року в розмірі 6 950 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом цієї позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 06632-05/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 3 000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, тобто допустив істотне порушенням умов Договору, а саме: не здійснював повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості у загальному розмірі 12 836 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9 836 грн - заборгованість по відсотках. Крім того, 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір позики № 7995186 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 2 000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, тобто допустив істотне порушенням умов Договору, а саме: не здійснював повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості у загальному розмірі 6 950 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4 950 грн - заборгованість по відсотках. 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (надалі відбулася зміна найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір Факторингу № 14042023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. 11 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (надалі відбулася зміна найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір Факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договорами надання фінансового кредиту та позики не виконує, у зв`язку із відступленням прав вимоги, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість договором № 06632-05/2022 від 28 травня 2022 року у розмірі 12 836 та за договором № 7995186 від 10 січня 2023 року у розмірі 6 950 грн, всього у розмірі 19 786 грн та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не прибула, одночасно із позовом спрямувала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи відповідно до положень пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, однак у встановлений законом строк відзиву на позов не подав. Крім того, у цій справі необхідно звернути увагу на таке. Частиною другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. При цьому пунктами 4 та 5 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначені змагальність сторін та диспозитивність. Згідно до частини другої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд бере також до уваги й те, що справа має бути розглянута у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового розгляду. Європейськаий суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом". У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Проте відповідач [PERSON] неодноразово, а саме 16 вересня 2025 року, 15 жовтня 2025 року, 27 жовтня 2025 року, 17 листопада 2025 року та 29 грудня 2025 року спрямовував на електронну пошту Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області inbox@rg.if.court.gov.ua заяви однакового змісту про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами. Вказані заяви (файли) перевірено на наявність електронно-цифрового підпису на вебсайті Центрального засвідчувального органу за допомогою функціоналу «перевірка електронно-цифрових підписів» та встановлено, що вкладені файли не містять підписів, у зв`язку із чим суд спрямував на електронну адресу [INFO] відправника Mega2006 11 листа із роз`ясненнями щодо скріплення надісланих файлів електронним цифровим підписом. 29 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» [PERSON] спрямував до суду заяву про відкладення розгляду справи з тих самим підстав, як і попередні. Правом на відзив на позов не скористався. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність поважних причини неявки відповідача [PERSON] в судові засідання і розцінює його численні клопотання про відкладення розгляду справи як зловживання правом та затягуванням судового процесу, а тому вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності як такого, що не з`явився в судове засідання без поважних причин, що відповідає приписам частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд уважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, його права не порушені, а тому перешкод для розгляду справи немає. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. 19 серпня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Як установлено з матеріалів справи, 28 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 06632-05/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 3 000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, тобто допустив істотне порушенням умов Договору, а саме: не здійснював повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості у загальному розмірі 12 836 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9 836 грн - заборгованість по відсотках. Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Підписанням вказаного Договору відповідач погодився з усіма його умовами. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №2919_250318185849 від 18 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТРУМ ГРУП» повідомлено про те, що на виконання умов договору про переказ коштів № ФК-150920 від 15 вересня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» 28 травня 2022 року о 09:15:02 перераховано грошові кошти в сумі 3 000 грн на картку (маска картка) [NUMBER] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. З огляду на викладене, вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 25 травня 2022 року Договором про надання фінансового кредиту та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» як первісного кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та по відсоткам за користування ним. 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (надалі відбулася зміна найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір Факторингу № 14042023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно розрахунку заборгованості та Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу від 14 квітня 2023 року № 14042023 заборгованість [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 06632-05/2022 від 28 травня 2022 року становить 12 836 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3 000 грн; заборгованість по відсотках - 9 836 грн. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір позики № 7995186 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»свої зобов`язання за договором виконало, та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконував, тобто допустив істотне порушенням умов Договору, а саме: не здійснював повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості у загальному розмірі 6 950 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4 950 грн - заборгованість по відсотках. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. З огляду на викладене, вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 10 січня 2023 року Договором позики № 7995186 та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як первісного кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту (позиці) та по відсоткам за користування ним. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000012330/ТНПП від 21 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» повідомлено про те, що на виконання умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» 10 січня 2023 року перераховано грошові кошти в сумі 2 000 грн на картку (маска картка) [NUMBER] . 11 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (надалі відбулася зміна найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір Факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно розрахунку заборгованості та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 11 липня 2023 року № 01.02-36/23 заборгованість [PERSON] за Договором позики № 7995186 від 10 січня 2023 року становить 6 950 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 2 000 грн; заборгованість по відсотках - 4 950 грн. Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції від 19 квітня 2020 року, що діяла на момент укладення Договору, встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов за Договору про надання фінансового кредиту № 06632-05/2022 від 28 травня 2022 року та Договору позики № 7995186 від 10 січня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 19 786 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З аналізу вказаного вище документів вбачається, що позивач довів наявність заборгованості у відповідача за за договорами про надання фінансового кредиту та позики та про своє право вимагати погашення цієї заборгованості. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки [PERSON] скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за умовами договорів належним чином не виконав, в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти за Договорами про надання фінансового кредиту та позики. Крім цього, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved