Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.03.2016 р. між АТ «Альфа Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн, з фіксованою процентною ставкою 26% річних. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 23.02.2021 р. за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 41946,42 грн. 23.02.2021 р. між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.03.2016 р. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 23.02.2021 р. обліковується заборгованість у розмірі 41946,42 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 41946,42 грн., судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. 29.10.2024 р. представником позивача надані до суду додаткові пояснення у справі щодо набуття ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прав вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким просить стягнути ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а саме зазначає, що 22.02.2021 р. між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». В подальшому 23.02.2021 р. між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Ухвалою суду від 18.12.2024 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення не подано. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 16.03.2016 р. між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії у розмірі 20000,00 грн, з фіксованою процентною ставкою 26% річних. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.02.2021 р. за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 41946,42 грн. 22.02.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу № 1 від 22.02.2021 р., за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». 23.02.2021 р. між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 р., за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Згідно до витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 р., укладеного між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.03.2016 р. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути борг банку, а останній вправі вимагати стягнення боргу з боржника. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, не погасив заборгованість в добровільному порядку. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.02.2021 року становить у розмірі 41946,42 грн. Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 9200,00 грн, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved