Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

23.09.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.03.2015 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають дитину малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння, зниклого почуття любові та поваги, розбіжності в поглядах на спільне життя, несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично припинені з 2024 року, спільного господарства не ведуть. Оскільки примирення між сторонами неможливо, позивач просила шлюб розірвати. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2025 справа передана на розгляд Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя за підсудністю. 27.10.2025 справа надійшла до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Шалагінової А. В. Ухвалою судді від 28.10.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи сторони до суду не подали. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Причини неявки у судові засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки, не подав відзиву на позовну заяву, судом за згодою позивачки, висловленою у поданій нею заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.03.2015 Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 21, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2015 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.05.2016 Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 47 (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами з 2024 року припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. За приписами ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка не просила суд здійснити розподіл судових витрат, а тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved