Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») Столітній М.М., через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1657935 від 13.06.2024 року в розмірі 30 080,00 грн., судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 1657935 (Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 4 700,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування ними. 24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги, в тому числі щодо відповідача [PERSON] . Відповідно до умов договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 24122024 від 24.12.2024 року у розмірі 30 080,00 грн., що позивач просить стягнути. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». не з`явився, при поданні позову до суду, у вимогах зазначив про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відзив або заперечення на позов ТОВ «ФК ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до суду не надав та в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу судової повістки про виклик до суду, проте конверт повернувся з відповідною відміткою,а тому на підставі ст.ст.128-130 ЦПК України, особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи якщо, відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 13.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний Договір надання споживчого кредиту № 1657935 (Кредитний договір), який підписано електронним цифровим підписом М343. Так, відповідно до умов договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 Договору). Сума кредиту 4 700,00 грн (п.1.3 Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (додаток №1) (п.1.4 Договору). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 Договору). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулося через систему Рау Тесh, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» Вих. № 2025011-885 від 16.01.2025 року. 24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №24122024, відповідно умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників визначених у реєстрі прав вимоги, про що також складений акт приймання-передачі реєстру прав вимоги від 24.12.2024 року. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 21122024 від 24.12.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1657935 від 13.06.2024 року на загальну суму 20 727,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4 700,00 грн., заборгованість по процентах 13 677,00 грн., штрафні санкції 2 350,00 грн. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, а саме у період з 25.12.2024 року по 08.06.2025 року (166 календарних днів), останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунок ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ані рахунок первісного кредитора, тому, відповідно до п.1.4 Договору, відповідачу здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою 1,5% в сумі 11 703,00 грн. Таким чином, згідно з наданим позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за Договором про споживчий кредит №1657935 від 13.06.2024 року становить 30 080,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 700,00 грн, нарахований процент первісним кредитором 13 677,00 грн., нарахований процент ТОВ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 166 календарних днів 11 703,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підставі договору факторингу позивач набув право вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1657935 від 13.06.2024 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1657935 від 13.06.2024 року в розмірі 30 080,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 700,00 грн, нарахований процентів первісним кредитором 13 677,00 грн., нарахований процентів ТОВ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 166 календарних днів 11 703,00 грн. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги про застосування положень ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 13.06.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За викладених обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення судовий збір з відповідача у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», копія заявки на виконання доручення № 9335 до Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року та копію Акту № 9335 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року. З врахуванням наведеного, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також те, що суд з власної ініціативи не може зменшувати судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Outcome: approved