Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

13 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості: Договором про надання фінансового кредиту №30444-01/2022 від 31 січня 2022 року; за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2931431 від 12 лютого 2022 року; за Договором №5484697 про надання споживчого кредиту від 03 лютого 2022 року, та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №30444-01/2022 (далі - Договір-1), із застосуванням електронного підпису відповідача. 13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №13012023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором-1 в розмірі 13915 грн 00 коп., з яких: 5000 грн 00 коп. заборгованість за основним боргом; 8915 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура») та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2931431 (далі - Договір-2), із застосуванням електронного підпису відповідача. 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №19072023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором-2 у розмірі 24825 грн 51 коп., з яких: 4900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19925 грн 51 коп. сума заборгованості за відсотками. Також, 03 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] уклали Договір №5484697 про надання споживчого кредиту (Договір-3), із застосуванням електронного підпису відповідача. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором-3 в розмірі 23954 грн 08 коп., з яких: 6791 грн 05 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17163 грн 03 коп. сума заборгованості за відсотками. Всупереч вимогам кредитних договорів, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку чим має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». 01 грудня 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було направлено рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. (а.с.98) Станом на 26 грудня 2025 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до умов Договору-1 ТОВ «ФК «Інвеструм» надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається на 30 днів до 01 березня 2022 року, за користування кредитом позичальник сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту в розрахунок 1,50% на добу. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної позичальником. (а.с.8,9) Як вбачається з Договору факторингу №13012023 від 13 січня 2023 року у ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором-1. (а.с. 12-16) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором-1 в розмірі 13915 грн 00 коп., з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8915 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 16) Крім того, як вбачається з умов Договору-2, сторони погодили, що товариство надає позичальнику кредит на суму 4900 грн, строк кредиту 360 днів. За користування кредитом позичальник сплачує товариству 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту вказаного в п. 1.3. договору. Договір-2 підписаний відповідачем електронним підписом, оскільки укладений в електронному вигляді. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . (а.с.22-30) Як вбачається з копії договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором-2. (а.с. 34-38) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за Договором-2 в розмірі 24825 грн 51 коп., з яких: 4900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19925 грн сума заборгованості за процентами. (а.с. 38) Розмір заборгованості також наведений у розрахунку суми заборгованості, складеної позивачем за період з 19.07.2023 по 30.09.2023 та заборгованість за Договором-2 становить 24825 грн 51 коп. (а.с. 39) Крім того, як вбачається з умов Договору-3, сторони погодили, що товариство зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 7000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти 1,99 відсотка в день. Кредит надається на строк 360 днів. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником. Договір-3 підписаний електронним підписом. (а.с.45-51) Як вбачається з Договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором-3. (а.с. 54-58) Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за Договором-3 в розмірі 23954 грн 08 коп., з яких: 6791 грн 05 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17163 грн 03 коп. сума заборгованості за процентами. (а.с. 58) Згідно з розрахунку суми заборгованості, складеної позивачем за період з 19.06.2023 по 30.09.2023 заборгованість за Договором-3 становить 23954 грн 08 коп. та складається з: 6791 грн 05 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17163 грн 03 коп. сума заборгованості за процентами. (а.с. 59) Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні учиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановленій договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики і позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1050 та ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-VIII (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа...». Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року № 524/5556/19, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, від 23.03.2020 року № 404/502/18. Отже, договір позики №78286982 від 29.03.2023. Отже, вказані вище Договори є укладеними з моменту їх підписання електронними підписами з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов таких договорів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджувалися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов до висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна норма міститься і в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018р. №75, згідно якої виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до суду доказів розрахунку заборгованості, та або виписки по рахунку боржника за Договорами, з яких можливо було б дослідити та перевірити розмір заборгованості, період нарахування відсотків, можливі погашення боржником суми кредиту. Проте, оскільки позивачем не надано до суду відомості про щоденні нарахування та погашення відсотків, суд вивчивши умови Договору-1, вважає за необхідне навести свій розрахунок відсотків виходячи з умов Договору-1. За умовами Договору-1 сторони погодили у межах строку кредитування 30 днів з 31 січня 2022 року по 01 березня 2022 року, що відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. По закінченню цього строку, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Таким чином, виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (01.03.2022) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам після 01 березня 2022 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що в межах строку кредитування 30 днів сума процентів складала 2250 грн 00 коп., (5000х1,50%х30 днів). Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписом абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Доказів того, що строки кредитування були продовжені за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. Водночас, автоматичне продовження строку кредитування шляхом лише продовження користування кредитом, та без ініціативи для цього позичальника, суд не може розцінювати як встановлення сторонами конкретного строку кредитування, а тому слід виходити зі строків кредитування, погоджених сторонами у Договорі-1 -30 днів. Тому, оскільки позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків кредитування, суд вважає, що до стягненню підлягають сума процентів, яка була передбачена умовами Договору-1. Отже, за Договором-1 стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн, заборгованість за процентами в сумі 2250 грн 00 коп., що загалом складає 7250 грн 00 коп. Щодо позовних вимог за Договором-2 до стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 4900 грн, заборгованість за процентами в сумі 19925 грн 51 коп., що загалом складає 24825 грн 51 коп.; - за Договором-3 стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 6791 грн 05 коп., заборгованість за процентами в сумі 17163 грн 03 коп., що загалом складає 23954 грн 08 коп. Враховуючи викладене вище, суд оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за: Договором про надання фінансового кредиту №30444-01/2022 від 31 січня 2022 року підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 7250 грн. Позовні вимоги за Договором №2931431 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 лютого 2022 року підлягають до задоволення в заявленому розмірі, а саме в розмірі 24825 грн 51 коп., та за Договором №5484697 про надання споживчого кредиту від 03 лютого 2022 року - в розмірі 23954 грн 08 коп. В іншій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн 00 коп. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів №45535 від 10 жовтня 2023 року). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 56029 грн 59 коп., що становить 89,37 відсотка від позовної вимоги - 62694 грн 59 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2398 грн 69 коп., що становить 89,37 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 2684 грн 00 коп.

Outcome: partial