Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, мотивуючи позовну заяву тим, що Товариство здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії, починаючи з 01.01.2019 року. На виконання вимог Закону, позивачем розміщено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті: http://vin.enera.ua. Здійснивши фактичне споживання електричної енергії та оплату виданих рахунків, відповідач приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № [NUMBER] , об`єктом якого є: [ADDRESS] . Згідно з умовами укладеного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Проте, станом на дату подання цієї позовної заяви, [PERSON] має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10792,96 грн., яка утворилася за період з 01.09.2022 по 31.12.2023 року. В зв`язку з цим, позивачем ініційовано припинення постачання електричної енергії відповідачу з 29.02.2024 року. Таким чином, оскільки відповідач відмовляється оплачувати спожиту електричну енергію в добровільному порядку, то позивач змушений був звернутися до суду з цим позовом з метою захисту свого порушеного права. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Енера Вінниця» надає відповідачу послуги з електропостачання, здійснюючи господарську діяльність, починаючи з 01.01.2019 року (а.с. 7-8). Пунктом 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 зі змінами (надалі Закон) передбачено, що з метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, зокрема, упродовж семи років з 01.01.2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. За змістом Закону, універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону). Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Абзацом 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Отже, на виконання вимог вказаного вище Закону, позивачем розміщено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (а.с. 11-15). Також судом досліджена комерційна пропозиція №1, яка розповсюджується лише на побутових споживачів, та є додатком 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 16-17). Таким чином, судом встановлено, що письмовий договір на постачання електроенергії до житлового приміщення відповідача між сторонами не укладався. Разом з тим, здійснивши фактичне споживання електричної енергії, відповідач [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за особовим рахунком № [NUMBER] . Об`єкт відповідача до якого здійснюється постачання електричної енергії, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з умовами п. 2.1. укладеного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії (п. 2.2. договору). Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (п. 5.1. договору). Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом і ПРРЕЕ. Сторони домовились, про те, що ціна на електричну енергію, сформована постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію (п. 5.5. договору). Умови договору щодо ціни, викладені у розділі «Ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії» та вище зазначеній комерційній пропозиції. Постачальник застосовував тарифи на електроенергію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язківна учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів упроцесі функціонування ринку електричної енергії» зі змінами, які діяли у період з 01.03.2022 року по 31.01.2025 року. Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.8. договору). Згідно з розрахунком, виконаного позивачем, у відповідача [PERSON] обліковується заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10792,96 грн. за період з 01.09.2022 року по 31.12.2023 року (а.с. 18). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між ТОВ «Енера Вінниця» і [PERSON] , а також встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач належним чином не сплачувала за спожиту електричну енергію, тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 10792,96 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved