Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Лисків в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] [INFO] є рідною дочкою [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №2704 від 23.04.1997, зареєстрованого на [PERSON] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] разом із [PERSON] по [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ 2704 від 23.04.1997. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Журавненської селищної ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №2704 від 23.04.1997. Відповідно до заповіту від 23.07.1999 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно своєму онуку та відповідно племіннику позивачки [PERSON] , однак останній спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів. Окрім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом була її рідна сестра та відповідно дочка покійної [PERSON] , однак остання спадщину не прийняла у жоден із передбачених законом способів, а [INFO] померла. Позивачка, проживаючи у [ADDRESS] , забрала до себе свою матір [PERSON] на постійне проживання, де остання постійно проживала без реєстрації до моменту своєї смерті, що наступила [INFO] . Оскільки, позивачка постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадкового майна, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. 05.09.2025 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі, через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном. Оскільки місце реєстрації проживання позивачки відмінне від місця реєстрації проживання [PERSON] на час відкриття спадщини, то для юридичного оформлення спадкових прав, позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, наявні розбіжності у написанні по-батькові матері позивачки, зокрема у свідоцтві про смерть вона записана як [PERSON] , а у свідоцтві про народження позивачки та сертифікаті на право на земельну частку пай вона вказана як [PERSON] . Окрім того, оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) втрачено, а тому для юридичного оформлення спадщини позивачка вимушена звертатися до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин, факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу, факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Представник позивача підтримав позов в повному обсязі, покликаючись на викладені у позові обставини та мотиви, уточнивши, що позивач разом зі своєю матір`ю постійно проживали у [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення стосовно предмета даної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності його та позивача, підтримання заявлених вимог та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.33), заяву про виклик свідків (а.с.45), заяву про відкладення розгляду справи (а.с.46). Відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання (а.с.43). Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення стосовно предмета даної заяви (а.с.34). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26). Ухвалою підготовчого засідання від 06.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.35-36). Ухвалою судового засідання від 21.11.2025 відкладено розгляд справи (а.с.47-48). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію відповідача та третьої особи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане повторно 03.02.2018 (а.с.11). Згідно з відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , з 16.11.1990 її зареєстроване місце проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с.55). За змістом заповіту від 23.07.1999, зареєстрованого в реєстрі за №58, [PERSON] заповіла все своє майно внукові [PERSON] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] у с. Лисків Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] у селищі Журавно Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 26.07.2003 та 28.02.2005 (а.с.13, 14). Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 22.03.2005 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.10.1984 і після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.12). Згідно з довідкою старости сіл Зарічне, Лисків, Демівка, Корчівка, Романівка Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №275 від 27.08.2025 [PERSON] була зареєстрована одна в с. Лисків Стрийського (Жидачівського) району Львівської області до моменту своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконкомі Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області посвідчено заповіт [PERSON] за № 58 від 23.07.1999 (а.с.15). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.08.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася і свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] у м. Калуш Калуського району Івано-Франківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.10.2023 (а.с.18). Довідкою відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.09.2025 та копію сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №2704 встановлено, що на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.04.1997 №230 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,39 умовних кадастрових гектарів на території Зарічненської сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №2704 зареєстрований 23.04.1997 за №174 (а.с.19). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 05.09.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті мами [PERSON] у зв`язку з пропуском піврічного строку з дня смерті спадкодавця на звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що належала померлій і є спадковим майном (а.с.22). За змістом довідки старости сіл Зарічне, Лисків, Демівка, Корчівка, Романівка Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №295 від 09.10.2025 [PERSON] , яка померла [INFO] і [PERSON] , на яку видано сертифікат серії ЛВ №2704 від 23.04.1997 за №174, є одна і та ж особа (а.с.54). Допитана у судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] з її згоди надала суду показання, за змістом яких до 1990 року вона проживала разом з батьками, а у подальшому перейшла жити до [ADDRESS] . У 2003 році помер її батько. Після його смерті вона забрала свою маму [PERSON] жити до себе, бо мати хворіла і потребувала сторонньої допомоги. Мама постійно жила разом з нею до своєї смерті. Перед смертю матері вона відвезла її у лікарню у селище Журавно, де мати і померла. Мама за життя працювала у колгоспі і їй видали земельну частку пай. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких [PERSON] її однокласниця і подруга, добре знає її та батьків [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] забрала матір до себе, доглядала її. Вони жили разом до смерті матері у квартирі [PERSON] у [ADDRESS] . У [PERSON] була сестра, яка вже померла. Є також племінник [PERSON] , який виїхав за кордон, де і на даний час перебуває. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю: підтвердження родинних зв`язків між мамою (спадкодавцем) та дочкою (спадкоємцем), неоднаковим записом прізвища матері у правовстановлюючому документі та документі, який посвідчує її особу, а також відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що унеможливлює юридичне оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 7, 12, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з приписами частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, спадкування права на земельну ділянку та черговість спадкування за законом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Щодо наявності підстав для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] , на яку видано сертифікат серії ЛВ №2704 від 23.04.1997 за №174, і яка у свідоцтві про народження позивача записана її матір`ю, є однією і тією ж особою. Окрім цього, [PERSON] , яка померла [INFO] , та позивач [PERSON] постійно проживали разом у [ADDRESS] на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON] ). Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою старости сіл Зарічне, Лисків, Демівка, Корчівка, Романівка Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №295 від 09.10.2025 та показаннями свідків, які ствердили суду, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та вони постійно проживали разом у [ADDRESS] до смерті [PERSON] . Показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з матеріалами справи, містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані з дотриманням порядку, встановленого законом, відтак відповідають критеріям належності та допустимості. Підстав сумніватися у достовірності наявної у письмових доказах інформації та інформації, отриманої від свідків, суд не вбачає. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення вказаних вище фактів породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , відтак суд доходить переконання про наявність достатніх обґрунтованих підстав для встановлення цих юридичних фактів. Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай) розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Зарічненської сільської ради, відповідно до сертифіката серії ЛВ №2704, зареєстрованого 23.04.1997 за №174, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.04.1997 №230. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем [PERSON] , факт чого встановлено судом вище, та не заявляла про відмову від спадщини у визначений законом строк. Спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкоємець першої черги за законом [PERSON] спадщину не прийняли у визначений законом спосіб та строк, що вбачається з матеріалів справи, зокрема інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та довідки для оформлення спадщини, а також заяви відповідача [PERSON] . Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай), яке набула у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право позивача не визнається, відтак вона має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved