Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява, згідно якої [PERSON] , просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який 22 серпня 2009 року було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 127. Стислий виклад позиції позивачки. 22 серпня 2009 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 127. У період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини не склалися та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, про що було складено відповідний актовий запис № 127, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №134. Разом із тим, як вбачається із змісту позовної заяви, сімейне життя не склалося, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При перевірці законності підстав для ухвалення судового рішення у порядку статті 206 207 ЦПК України, судом встановлено, що згідно положень статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 3 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. На підставі викладеного, суд встановив, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим приймає визнання ним позовних вимог.

Outcome: approved