Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

22.06.2025 року до Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СВЕА ФІНАНС до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 22.06.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір № Р36.13079.004040879 про надання кредитних коштів терміном на 36 місяців у розмірі 99999,00 грн. 09.11.2018 року та 21.12.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладені угоди № С-502-009190-18-980 та № С-502-009467-18-980 відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, з максимальним лімітом кредитної лінії в розмірі 200 000,00 грн. 25.07.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-31/23 заборгованість [PERSON] складає 213902,31 грн.. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № Р36.13079.004040879 від 22.06.2018 року та додатковими угодами № С-502-009190-18-980 від 09.11.2018 року та № С-502-009467-18-980 21.12.2018 року у розмірі 213902,31 грн. та суму судового збору. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 08.10.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника та у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 22.06.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір № Р36.13079.004040879 про надання кредитних коштів терміном на 36 місяців у розмірі 99999,00 грн. 09.11.2018 року та 21.12.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладені угоди № С-502-009190-18-980 та № С-502-009467-18-980 відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, з максимальним лімітом кредитної лінії в розмірі 200 000,00 грн. 25.07.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-31/23 заборгованість [PERSON] складає 213902,31 грн.. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № Р36.13079.004040879 від 22.06.2018 року та додатковими угодами № С-502-009190-18-980 від 09.11.2018 року та № С-502-009467-18-980 21.12.2018 року у розмірі 213902,31 грн. та суму судового збору. Згідно з наданим позивачем витягом з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, заборгованість відповідача [PERSON] становить 213902,31 грн. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, [PERSON] грошові кошти у розмірі отримав, що підтверджується випискою по рахунку відповідача та розрахунком заборгованості (а.с. 35-39). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості витягом з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року (а.с. 53-56), оскільки він узгоджується з матеріалами справи і їм не суперечить. Відповідач [PERSON] не виконує умови договору № Р36.13079.004040879 від 22.06.2018 року та додаткових угод № С-502-009190-18-980 від 09.11.2018 року та № С-502-009467-18-980 від 21.12.2018 року, добровільно не сплачує суму заборгованості по кредитному договору та процентах за користування ним, тому при таких обставинах у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2566 грн. 83 коп. (а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2566,83 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved