Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивачка звернулась до суду із позовом проти Курісівської сільської ради Березівського району Одеської області, яким просить суд визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж частки в натурі (на місцевості), з земель колективної власності КПСП «Новомиколаївське», територія Курісовської сільскої ради Березівського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області, яка за життя належала [PERSON] , на підставі сертифікату серії ОД № 0254487, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5060 від 23.08.1997 року. На обгрунтування своїх доводів заявниця стверджує, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Подсве Новотроїцького району Херсонської області. 09.10.1993 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , шлюбне прізвище дружини [PERSON] . Заявниця стверджує, що у Книзі реєстрації сертифікатів за громадянином [PERSON] , за № 5060 від 23.08.1997 року, наявний запис реєстрації та отримання сертифікату серії ОД № 0254487, на право на земельну частку (пай) розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж частки в натурі (на місцевості), з земель колективної власності КПСП «Новомиколаївське», територія Курісовської сільскої ради Березівського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. Заявниця стверджує, що фактично вступила у володіння та управління спадщиною, оскільки проживала і була зареєстрована із чоловіком за однією адресою Оскільки в теперішній час заявниця втратила правовстановлюючий документ, то не має можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримала повністю. Представник відповідача сповіщений електронною поштою про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Встановлені судом фактичні обставини: Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Подсве Новотроїцького району Херсонської області. 09.10.1993 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , шлюбне прізвище дружини [PERSON] . Судом встановлено, що у Книзі реєстрації сертифікатів за громадянином [PERSON] , за № 5060 від 23.08.1997 року, наявний запис реєстрації та отримання сертифікату серії ОД № 0254487, на право на земельну частку (пай) розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж частки в натурі (на місцевості), з земель колективної власності КПСП «Новомиколаївське», територія Курісовської сільскої ради Березівського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. Суд вважає, що [PERSON] фактично вступила у володіння та управління спадщиною, оскільки проживала і була зареєстрована із чоловіком за однією адресою, що встановлено судом зі змісту довідки Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області від 05.02.2025 року № 120, та витягу з реєстру територіальної громади № 2025/001682315 від 05.02.2025 року. Інші спадкоємці судом не встановлені. Оскільки в теперішній час заявниця втратила правовстановлюючий документ, то не має можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права. Позиція суду та релевантні джерела права: Щодо факту вступу в управління та володіння спадковим майном: Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавеці, який помер [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно, якщо спадкодавець помер до початку дії ЦК України 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: д овідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що заявниця довела суду, що вона фактично прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] , оскільки вона до дня його смерті проживала та була зареєстрована з чоловіком, що повністю доведено матеріалами справи. Оскільки іншого шляху, ніж в судовому порядку заявниця не має можливості оформити своє право на спадщину, то суд вважає, що вимога позову про визнання права на земельну частку (пай) повністю є обгрунтованою. Щодо позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом: Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай), яке документально підтверджено, і таке право може бути успадковано в судовому порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved