Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача КП «Харківводоканал» Кашін В.М., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду за допомогою системи «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у сумі 22 263 грн 93 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2005 по 31.07.2025 в розмірі 11 026 грн 49 коп., заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2004 по 31.07.2025 в розмірі 8 076 грн 10 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 1 439 грн 51 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 884 грн 01 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 837 грн 82 коп., судові витрати просив покласти на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачка належним чином не виконувала зобов`язань з оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 22 263 грн 93 коп., Станом на день подання позовної заяви відповідачка не здійснила жодних заходів для повного погашення заборгованості. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін на 20 жовтня 2025 року. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву. 20 жовтня 2025 року судовий розгляд відкладений на 18 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. 05 листопада 2025 року до канцелярії суду відповідачка [PERSON] особисто подала заяву, в якій просила застосувати строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення. Зазначила, що засобом поштового зв`язку вона отримала лише копію ухвали суду про відкриття провадження від 24 вересня 2025 року, та що до теперішнього часу вона не отримала копії позовної заяви з додатками, просила надіслати їй додатки до позовної заяви. Судове засідання, призначене на 18 листопада 2025 року, було відкладено на 11 грудня 2025 року, позивачці на вказану нею у заяві адресу: [ADDRESS] , було повторно направлено копію позовної заяви з додатками, з урахуванням того, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та копія позовної заяви з додатками була направлена позивачем відповідно до положень ЦПК України 19 вересня 2025 року згідно з долученою до позову квитанцією. 10 грудня 2025 року до канцелярії суду відповідачка [PERSON] особисто подала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позов подано до суду особою, яка не має звертатися до суду з вказаною позовною заявою, оскільки КП «Харківводоканал» з 03 липня 2025 року перебуває в стані припинення. Просила повторно надіслати їй копію позовної заяви з додатками. Судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року було відкладено на 29 грудня 2025 року, позивачці на вказану нею у заяві адресу: [ADDRESS] , було втретє направлено копію позовної заяви з додатками. 29 грудня 2025 року представник позивача КП «Харківводоканал» Сонько Н.І. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника КП «Харківводоканал», в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася. Суд враховує, що відповідачка 05 листопада 2025 року та 10 грудня 2025 року особисто подавала до канцелярії суду заяви, в яких зазначила місцем свого мешкання адресу [ADDRESS] , яка є місцем її реєстрації, відповідно до отриманих судом відомостей. Суд направляв відповідачці на адресу [ADDRESS] засобами поштового зв`язку «Укрпошта» двічі копію позовної заяви з додатками та судові повістки, однак конверти повернулися на адресу суду не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вжив всіх можливих заходів щодо надсилання копії позовної заяви з додатками та судових повісток відповідачці. Судові виклики і повідомлення унормовані положеннями глави 7 ЦПК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3, 5-7 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з п. 99-1, п. 114 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270 рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Суд встановив, що провадження у даній справі відкрито за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] на підставі отриманої судом інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова, що відповідає положенням ч. 1 ст. 27 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження, а після цього копія позовної заяви з додатками та судові повістки надсилались судом за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, однак судова кореспонденція повернулась на адресу суду не врученою з причини - «адресат відсутній за вказаною адресою», що у розумінні положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки та є належним повідомленням про учасника справи про дату, час і місце судового розгляду. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Тобто відповідачка є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП "Харківводоканал". Що стосується доводів відповідачки про те, що КП «Харківводоканал» не є належним позивачем, оскільки наразі перебуває в стані припинення, то суд зазначає, що 30 квітня 2025 року на позачерговій сесії Харківської міської ради прийнято рішення про реорганізацію КП «Харківводоканал» шляхом приєднання до КП «Харківські теплові мережі», проте станом на день звернення КП «Харківводоканал» з даною позовною заявою реорганізація КП «Харківводоканал» не завершена, а тому КП «Харківводоканал» є належним позивачем. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.п. 18, 20, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є споживачі питної води та/або послуг з водовідведення. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Нормативи (норми) водоспоживання та водовідведення холодної та гарячої води на одну особу в житловому фонді м. Харкова, які застосовуються у разі відсутності засобів обліку води встановлені рішенням ХМР від 28.12.2016 № 901. КП «Харківводоканал» надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу, споживають вказані послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Приписами ст. 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася від послуг, які їй надавало КП «Харківводоканал», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за відповідачами утворилась заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення у добровільному порядку, а також будь-яких заперечень з приводу наявності зазначеної заборгованості та здійснених позивачем розрахунків заборгованості. Виходячи з наведеного, суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком заборгованості щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та приймає його. Відсутність письмової форми договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення між КП «Харківводоканал» та відповідачкою не спростовує наявність у останньої як споживача цих послуг обов`язку оплати фактично отриманих ними послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 15 серпня 2018 р. № 219. Виконавець здійснює обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за умови укладення із споживачем індивідуального договору про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 219 від 15.08.2018 «Про затвердження Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води» обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг за абонентське обслуговування та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, внутрішньобудинкових систем водовідведення у відповідачки утворилась заборгованість. Суд погоджується з наданими представником позивача розрахунками заборгованості за абонентське обслуговування, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, та приймає їх. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за відповідачем утворилась заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , а саме: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2005 по 31.07.2025 в розмірі 11 026 грн 49 коп., заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2004 по 31.07.2025 у розмірі 8 076 грн 10 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 1 439 грн 51 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 884 грн 01 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 837 грн 82 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості по особовому рахунку, здійсненими КП «Харківводоканал». Вказана у розрахунку позивача заборгованість відповідачкою на теперішній час не погашена. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими. При цьому, відповідачка заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі № 911/3681/17). Вивчаючи доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності до пред`явлених позовних вимог, суд зважає на таке. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введений воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-ІХ п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025. З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся. З огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, та набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою 22 вересня 2025 року та період нарахування останнім заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 01.02.2004 по 31.07.2025, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з 01.04.2017 по 30.07.2025, в силу п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України на момент подання позову (22.09.2025) не спливла та продовжувалася на строк дії карантину (до 30.06.2023), а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.02.2004 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу. Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості, а саме: за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017 по 31.07.2025; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 31.07.2025; за абонентське обслуговування за період з 01.02.2021 по 31.07.2025; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.02.2021 по 31.07.2025; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.02.2021 по 31.07.2025, заявлені в межах строку позовної давності. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачка має заборгованість перед позивачем за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017 по 31.07.2025 в розмірі 9006 грн 73 коп., заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 31.07.2025 в сумі 6708 грн 70 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 1 439 грн 51 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 884 грн 01 коп., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.02.2021 по 31.07.2025 у розмірі 837 грн 82 коп., а загальна заборгованість становить 18 876 грн 77 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачки у розмірі 2053,95 грн та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 50 грн На підставі викладеного,

Outcome: partial