Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.09.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 790565146. У подальшому, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Крім того, 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 790565146. Разом з тим, 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 97678,10 грн., з яких: 21989,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 75688,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ ТОЕ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 790565146 у розмірі 97678,10 грн., з яких: 21989,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 75688,22 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку просять стягнути з відповідача на користь позивача, а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.06.2025 вказану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 695/2746/25 (провадження № 2/711/2936/25). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.07.2025 задоволені позовні вимоги. Ухвалою суду від 02.10.2025 заочне рішення суду скасоване та призначено справу до розгляду. Через систему «Електронний суд», 17.1.2025 представником відповідача [PERSON]. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає що відповідач [PERSON] повністю заперечує проти задоволення позову виходячи з наступного. Звертаючись до суду із позовом позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що право вимоги за кредитним договором № 790565146 від 15 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , набуто на підставі Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, укладеного між ним та ТОВ «Таліон Плюс», яке, у свою чергу, набуло це право вимоги на підставі Реєстру боржників № номер та дата відсутні, печатки та підписи уповноважених осіб на підпис відсутні, дані про боржників, сума боргу також відсутні, позивачем надано пустий бланк Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Норми законодавства не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора. Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків. Обставина не передання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі. Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до ст. 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав на не є взаємозалежними. Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. З матеріалів справи вбачається, що договір факторингу №28/1118-01, за яким згідно з доводів позовної заяви відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором № 790565146 від 15 вересня 2021 року, було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року. Звертає увагу суду, що за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги за договорами відступлення права вимоги, договорами факторингу, може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав або вимоги, що може виникнути в майбутньому на підставі, в даному випадку, існуючого кредитного договору на момент укладення договорів факторингу. З матеріалів справи вбачається, що договір факторингу №28/1118-01, за яким згідно з доводів позовної заяви відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором № 790565146 від 15 вересня 2021 року, було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року. Вказане свідчить що предметом договір факторингу №28/1118-01, на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час, кредитним договором № 790565146 від 15 вересня 2021 року, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором № 264012666 від 28.01.2021, як ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, так і в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно з договором факторингу №20102022 від 20.10.2022. З наведеного слідує, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитора - ТОВ «Таліон Плюс», відповідно не довів перехід права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тобто не довів перехід права вимоги на кожному етапі такої передачі, що є його процесуальним обов`язком. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що тіло кредиту становить 21 989,88 грн, який має бути повернутий 15.10.2021 року (п.1.3 Договору) Згідно з п. 1.9 договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1 виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 438 процентів річних , що становить 1,20 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Відповідач при захисті своїх прав хоче надати суд розрахунок заборгованості виходячи з наступного: борг за тілом кредиту у період з 15.09.2021 року по 11.10.2021 року становить 21 990 грн. Рішенням НБУ було встановлено облікову ставку з 15.09.2021 року по 08.12.2021 року у розмірі 8% річних: Отже, 8 % річних : 12 місяців : 30 днів = 0,022% в день. 26 днів прострочених у період з 15.09.2021 року по 11.10.2021 рік 21990 грн. х 26 днів х 0.0022% в день = 125,78 грн. відсотки за користування. 11.10.2021 року відповідачем погашено борг у сумі 6861 грн. 21990 грн. + 125.78 грн. - 6861 грн.= 15 254 ,78 грн. - борг за тілом кредиту станом на 12.10.2021 року. 33 дні прострочення у період з 12.10.2021 року по 13.11.2021 рік 15 254 ,78 грн. х 33дня х 0,022% = 11,075 грн. - відсотки за користування. Відповідачем погашено заборгованість 13.11.2021 року у сумі 155 грн. 15 254 ,78 грн +11.075 грн. - 155 грн. =15 110 .86 грн. - борг за тілом кредиту станом на 13.11.2021 року 25 днів прострочення у період 14.11.2021 року по 09.12.2021 рік 15 110 .86 грн. х 25 днів х 0,022% = 83,11 грн. - відсотки за користування Рішенням НБУ було встановлено облікову ставку з 09.12.2021 року по 19.01.2022 рік у розмірі 9% річних: Отже, 9% річних : 12 місяців : 30 днів = 0,025% в день. 41 день прострочення у період з 09.12.2021 р по 19.01.2022 р 15 110 .86 грн. х 41 день х 0,025% = 154,89 грн. відсотки за користування. Рішенням НБУ було встановлено облікову ставку з 20.01.2022 року по 02.06.2022 рік у розмірі 10% річних: Отже, 10% річних : 12 місяців : 30 днів = 0,028% в день. 133 дні прострочення у період з 20.01.2022 р по 02.06.2022 р. 15 110 .86 грн. х 133 дні х 0,028% = 562,73 грн. відсотки за користування. Рішенням НБУ було встановлено облікову ставку з 03.06.2022 р по 06.03.2023 р у розмірі 25% річних: Отже, 25% річних : 12 місяців : 30 днів = 0,069% в день 276 дні прострочення у період з 03.06.2022 р по 06.03.2023 р. 15 110 .86 грн. х 276 дні х 0,069% = 2877,71 грн. відсотки за користування. Отже, відповідач повинен сплати позивачу суму боргу за тілом кредиту у розмірі 15 110 грн. 86 коп. та відсотки за користування кредитними коштами у сумі 3 678. 44 грн., що буде відповідати ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не суперечити встановленим обмеженням ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування». Між позивачем та відповідачем виникли кредитні відносини обслуговування кредитної картки споживчого кредиту. На правовідносини банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Так частиною 4 статті 16 вказаного закону передбачено, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.10.2025 10 протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відтак, за положеннями вказаних норм законодавства обов`язок позичальника погасити кредит в повному обсязі, враховуючи майбутні платежі, виникає після спливу 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Позивачем не було надано доказів суду про отримання відповідачем вимоги, що є підставою у відмові у задоволенні позову. Указує, що орієнтовано понесені витрати відповідача за правничу допомогу становить 15 000 грн.00 коп. Просить відмовити повністю у задоволенні позову позивачу та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати за правничу допомогу. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, підтримав заявлені вимоги і проси їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON]. заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 790565146. Згідно п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміт на суму 22000 грн. на умовах, зворотності, строковості і платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. У подальшому, між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором, про що йдеться у Додатковій угоді № 26 від 31.12.2020. Крім того, цією Додатковою угодою до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») 20.10.2022 укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 реєстр прав вимоги - перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимог наведена у додатку № 1 до цього договору. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 790565146 від 15.09.2021 у загальному розмірі 97968,10 грн., з яких: 21989,88 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 75688,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, суд встановив, що позивач, як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за Договором позики (кредитної лінії) на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку з Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.20218. Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений позикодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», суд встановив, що, станом на 14.12.2021, заборгованість відповідача перед первинним позикодавцем становить 97678,10 грн, з яких: 21989,88 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 75688,22 грн - сума заборгованості за відсотками. Також вбачається, що позивачем проценти за користування позикою були нараховані за період з 15.09.2021 по 10.11.2021 - по 263,88 грн. та з 15.11.2021 по 14.12.2021 - по 655,30 грн. Водночас, суд встановив, що відповідач [PERSON] сплатив відсотки за користуванням кредитом 11.10.2021 - 6861,00 грн. та 13.11.2021 - 155,00 грн., що відображено у розрахунку заборгованості. Однак, згідно з цим розрахунком ним не здійснювалась сплата коштів (тіло кредиту) первинному позикодавцю на виконання умов договору позики. Указане доводиться наданими позивачем доказами та не спростовується жодним належним доказом відповідача, окрім зазначення про погашення частини суми заборгованості (тіла кредиту) у відзиві. Тож відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед за ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 790565146 від 15.09.2021 у загальному розмірі 97678,10 грн. (21989, 88 грн+75688,22 грн). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язанні здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бут здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факто не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статі звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме: необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 790565146 від 15.09.2021 у загальному розмірі 97678,10 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved