Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.06.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачем укладено кредитний договір № 00073-06/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, та надіслано на належний йому номер мобільного телефону. 21.10.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 21102024, за умовами якого позивачу передано (відступлено) за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Позивач стверджує, що відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024, він набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 16 500,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5 000,00 грн; заборгованість за процентами в розмірі 9 000,00 грн; заборгованість за штрафними санкціями 2 500,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором. Після відступлення на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00073-06/2024 у розмірі 16 500,00 та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач був повідомленим про розгляд справи у передбаченому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0610250847710. Додатково про розгляд справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд цієї справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач до суду не подав. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. ТОВ "Аванс Кредит" (товариство) та відповідач [PERSON] (клієнт) 01.06.2024 уклали договір про надання фінансового кредиту № 00073-06/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором п. 1.1 договору (а.с. 5-8). За умовами договору кредит надається 01.06.2024 строком на 120 днів, тобто до 28.09.2024 (пункт 1.2. договору). За кредитним договором товариство нараховує проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована (п. 1.4 договору). Денна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2 договору (пункт 1.4.1 договору). За користування кредитом товариство нараховує виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору (пункт 3.1. кредитного договору). Одночасно з підписанням кредитного договору відповідач підписав за допомогою електронного підпису графік платежів та паспорт споживчого кредиту, у якому обумовлені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с. 8 зворот, 9-10). ТОВ "Аванс Кредит" належним чином виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 10.04.2025 (а.с.11). Між ТОВ "Аванс Кредит" та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 21.10.2024 укладено договір факторингу № 21102024, за умовами якого позивачу передано (відступлено) за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі (а.с.12-14). Згідно з п.1.2 указаного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Позивач надав суду Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №21102024 від 21.10.2024, підписаний сторонами цього договору. У Акті вказано, що Реєстр боржників передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає (а.с. 15). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21102024 від 21.10.2024, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за кредитним договором № 00073-06/2024 у загальному розмірі 16 500,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5 000,00 грн; заборгованість за процентами в розмірі 9 000,00 грн; заборгованість за штрафними санкціями 2 500,00 грн (а.с.16). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00073-06/2024 від 01.06.2024, виконаним ТОВ "Аванс Кредит", відповідачу за цим кредитним договором щоденно нараховувалися відсотки за кредитування у період з 01.06.2024 до 28.09.2024. За наведеним розрахунком загальний розмір відсотків склав 9 000,00 грн. Крім того, ТОВ "Аванс Кредит" з 26.06.2024 до 26.07.2024 нарахувала відповідачу штрафи у загальному розмірі 2 500,00 грн. Відповідно до цього розрахунку відповідач взагалі не погашав кредит (а.с.17). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] 01.06.2024 був укладений електронний кредитний договір № 00073-06/2024, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн на особисті потреби. Указаний кредитний договір є споживчим договором. У ньому сторони обумовили розмір кредиту 5 000,00 грн, строк кредитування 120 днів; дату повернення кредиту - 28.09.2024, процентну ставку 1,5% в день. Умови договору щодо розміру щоденної процентної ставки у договорі виписані чітко та зрозуміло, також зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 14 000,00 грн та включає в себе тіло кредиту 5 000,00 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 9 000,00 грн. Тобто, за умовами договору, отримавши кредит у розмірі 5 000,00 грн, відповідач зобов`язався повернути 14 000,00 грн, однак взяті на себе зобов`язання не виконав. Позивач довів факт переходу до нього від ТОВ "Аванс Кредит" на підставі договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 прав кредитора за спірним кредитним договором № 00073-06/2024 від 01.06.2024. Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає таке. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачу щоденно нараховувалися відсотки за ставкою 1,5% у період кредитування з 01.06.2024 до 28.09.2024. Після закінчення строку указаного кредитного договору позивач відповідачу проценти за користування кредитними коштами не нараховував, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий порядок нарахування також повністю узгоджується з підписаними сторонами умовами кредитного договору № 00073-06/2024 від 01.06.2024. Однак, суд враховує, що пунктом 5 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 120м днем після набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX є 21 квітня 2024 року. Наступні 120 днів після набранні чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX спливають 19 серпня 2024 року. Таким чином, у період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року розмір процентів за користування кредитом повинен становити не більше 1,5 % на день, а з 20 серпня 2024 року розмір процентів за користування кредитом повинен становити не більше 1 % на день. Однак відповідачу відсотки за ставкою 1,5 % нараховувалися протягом усьоо строку кредитування до 28.09.2024. Суд не погоджується із законністю такого нарахування процентів за користування кредитом та здійснює перерахування, за яким за період з 01.06.2024-19.08.2024 проценти нараховуються за ставкою 1,5 %, а за період з 20.08.2024 до 28.09.2024 за ставкою 1 %. За цим розрахунком заборгованість відповідача за процентами за весь період кредитування складає 8 000,00 грн, з яких 6 000,00 грн за період з 01.06.2024-19.08.2024 (80 днів х 75,00 грн (1,5%), та 2 000,00 грн за період з 20.08.2024 до 28.09.2024 (40 днів х 50,00 грн (1%). Що стосується вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 500,00 грн, то суд зазначає таке. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд застосовує під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження№ 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафних санкцій в розмірі 2 500,00 грн необхідно відмовити. Ураховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача за спірним кредитним договором заборгованість у розмірі 13 000,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив позовні вимоги у розмірі 16 500,00 грн, які судом задоволені частково у розмірі 13 000,00 грн, тобто на 78,79%. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 385,76 грн.

Outcome: partial