Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

06.11.2024 року представник позивача (далі ТОВ "ФК"ЄАПБ") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №08482-10/2023 від 07.10.2023р. в розмірі 46700грн. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 3028грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, у тому числі - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, тому суд обгрунтовано ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду,а позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Згідно відомостей та матеріалів, наданих суду позивачем, 07.10.2023р. між ТОВ«Аванс кредит» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №08482-10/2023 про надання фінансова кредиту, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 8000грн. строком на 360днів, - до 30.09.2024р. зі сплатою денної відсоткової ставки 2,50%, а відповідач, у свою чергу, зобов`язававсяповернути кошти з відсотками за користування кредитом. Договір підписано електронним підписом [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора. (а.с.5-7). З Додатку №1 до Договору №08482-10/2023 від 07.10.2023р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту, вбачається, що чиста сума кредиту за розрахунковий період з 07.10.2023р. до 30.09.2024р. становить 133859грн., з яких 8000грн. - сума кредиту за договором та 72000грн. - відсотки за користування кредитом (а.с.8). Згідно Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024р між ТОВ"Аванс кредит" та ТОВ "ФК"ЄАПБ", - ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним Кредитним договором (а.с.11-13). Надалі, 29.04.2024 року між 4р між ТОВ «Аванс кредит та ТОВ "ФК"ЄАПБ", підписано Акт прийому-передачі боржників за Договором факторингу №29042024 від 29.04.2024р. (а.с.14). З Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024р. та розрахунку заборгованості, вбачається, що у відповідача [PERSON] залишок заборгованості за кредитним договором №08482-10/2023р. від 07.10.2023р. становить 46700грн., з яких 8000грн. - заборгованість за основним боргом та 38700рн. - за відсотками.( а.с.15-16). У відповідності до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови кредитних договорів, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитних договорів суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, до ТОВ "ФК"ЄАПБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №08482-10/2023р. від 07.10.2023р в розмірі 46700грн. - залишок заборгованості. Відповідно до положень ст.ст.13,81,83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подане відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи... Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може з власної ініціативи збирати докази, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та розглядає справу за принципами змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст.ст.89,229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно зі ст.2 ЦПК України. Вимогами ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а ст.611 ЦК України, - що, в разі порушення зобов`язання, - настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст.1049 ЦК України закріплено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, а, відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, - позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за договором позики. Тому, з врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством та узгоджуються з наданими доказами. Ст.625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання. Ч.1ст.607 ЦК України встановлює виключення із загального правила про припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. З огляду на вищевказане, оскільки відповідач, на твердження позивача, порушив грошове зобов`язання, і це твердження нічим не спростоване, в позивача виникло право на застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved