Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ясницька Н.О. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором №79773839 від 12.02.2014 в розмірі 23985,75 грн, з яких: 5709 грн - неповернута сума позики; 18276,75 грн - несплачені відсотки. Також просить стягнути понесені судові витрати.. Позовні вимоги у змісті позову та у відповіді на відзив обґрунтовано наступним. 12.02.2024«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець)та [PERSON] (позичальник) уклали Договір позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) № №79773839 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) на сайті Товариства, який підписано відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. При реєстрації в ІКС з метою отримання позики відповідачка вказала номер належного їй електронного платіжного засобу (банківської карки), для переказу грошових коштів. Зазначена нею картка пройшла перевірку з прив`язкою до особистості позичальника, під час якої позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. Перерахування коштів позики на платіжну картку відповідачки (у безготівковій формі) було здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури. Відповідно до умов п.п.5.1, 5.3 п. 5 Договору позичальник засвідчив, що до моменту підписання Договору ознайомився на сайті товариства з повною інформацією про позикодавця та його послугами, а також ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Згідно з п.1 Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений договором строк, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти). Відповідно до п.п.2.1.-2.3. п.2 договору, сума позики - 8500,00 грн; строк позики/строк договору - 30 днів; денна процентна ставка - 0,88 % застосовується протягом, погодженого сторонами первісного строку кредитування (30 днів); процентна ставка (базова) - 2,5 % в день застосовується у випадку неповернення позичальником позики у визначений договором строк та продовження користування позикою після спливу первісного строку; процентна ставка- 2,7 % в день за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період воєнного стану). Для цілей застосування процентної ставки в розмірі 2,5 % в день пунктом 4 договору позики передбачено додаткові строки користування позикою, які визначає кредитодавець у випадку неповернення позики у вказаний в договорі строк. У такому разі проценти нараховуються за базовою процентною ставкою (2,5 %) нараховуються щоденно на залишок неповернутої позики до повного погашення заборгованості за договором, але не довше 90 календарних днів після спливу первісного (строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу зазначеного строку. Представник зазначає, що відповідачці нараховані проценти як за ставкою 0,88% в день протягом строку позики/строку договору (30 днів), так і за ставкою 2,5 % в день після спливу цього строку, пояснюючи це свободою договору та тим, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення, визначених ним зобов`язань. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на виконання умов договору надало відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 8500,00 грн (позику) безготівковим переказом на її банківську картку. Відповідачка прийняла позику, однак не виконала своє зобов`язання та у визначений строк ( до 12.03.2024) не повернув позичені кошти та не сплатила передбачені договором проценти. У подальшому вона здійснила на 2791,00 грн, який зараховано на погашення простроченої суми позики. Відповідно до розрахунку позикодавця станом на 19.08.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором позики склав 23985,75 грн, до якої входить: 5709,00 грн - , заборгованість за основним боргом (позикою); 18276,75 грн - заборгованість за відсотками. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) було укладено Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошових вимог до боржників згідно переліку в Реєстрах боржників, які формуються відповідно до Додатку №1 до договору факторингу та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.1). Згідно п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває права вимоги стосовно заборгованостей. Відповідно до Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право вимоги до відповідачки [PERSON] - боржника за Договором позики № №79773839 від 12.02.2024 у загальній сумі 23985,75 грн, з яких: 5709 грн - неповернута позика; 18276,75 грн - заборгованість за відсотками. Представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового кредитора заборгованість за договором позики в розмірі 23985,75 грн, мотивуючи там, що після зміни кредитора відповідачка не здійснила жодного платежу на погашення боргу ні первісному, ні новому кредитору. Відповідачка [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідачка не заперечувала факт укладення нею договору позики з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» № 79773839 від 12.02.2024 на відповідних умовах. Разом з тим, висловила заперечення щодо заявленої суми стягнення, оскільки 11.06.2025 (до подання позову) вона сплатила на рахунок позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» 6000,00 грн, чим повністю погасила позиковий борг. Стосовно нарахованих їй процентів - 18276,75 грн, то відповідачка зазначила, що їх сума значно перевищує суму позики, що суперечить положенням ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», де зазначається про несправедливі умови договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції), у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Також відповідачка вказала на незаконність вимог про стягнення з неї процентів за неповернення позики, оскільки вони нараховані під час дії в Україні воєнного стану, тоді як пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що нараховані включно з 24.02.2022 у період дії в Україні воєнного стану та у тридцяти денний строк після його припинення неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами кредиту (позики) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Просила суд врахувати факт погашення нею боргу за тілом позики та з урахуванням наведених вище мотивів відмовити в задоволенні позову повністю. Представник позивача подав відповідь на відзив та Заяву про зменшення розміру позовних вимог, визнавши, що на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» надійшли кошти у розмірі 6000,00 грн, які сплачені відповідачем 11.06.2025 в рахунок погашення заборгованості за договором позики № 79773839 від 12.02.2024. Зазначає, що відповідні кошти позивач повністю зарахував на погашення процентів згідно черговості, визначеної в ст. 534 ЦК України. З урахуванням наведеного представник просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором позики №79773839 від 12.02.2014 в сумі 17985,75 грн, з яких: 5709,00 грн - неповернута позика; 12276,75 грн - несплачені відсотки. Також просив стягнути з відповідачки сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою суду від 23.06.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено право обмінятись заявим по суті спору, а також подати мотивоване клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з участю сторін. Відповідачка подала відзив на позов, а позивач подав відповідь на відзив у строки, встановлені судом. За відсутності клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу за письмовими матеріалами, як передбачено ч.2 ст. 191 та ч.5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини, аналіз та оцінка доказав. Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) є фінансовою установою та здійснює такі види економічної діяльності: 64.92. Інші види кредитування (основний); 64.19. Інші види грошового посередництва (а.с.30). 12.02.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79773839 в електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи на сайті Товариства, який підписаний представником позикодавця - Генеральним директором Білан В.І. кваліфікованим електронним підписом «43382», а зі сторони позичальника - електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора (кода: 40261). Долучена до позову роздруківка електронного договору містить відмітку про дату та час накладання кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця - 12.02.2024 17:28 (а.с.6-8). Згідно з п.1 Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк (строк позики), для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики - погоджений умовами договору строк, на який надається позика. Номер електронного платіжного засобу [NUMBER] зазначений у пункті 29 договору у відомостях про позичальника. Основні (необхідні) умови договору позики №79773839 від 12.02.2024, орієнтовна загальна вартість позики для споживача, а також порядок зарахування коштів на погашення заборгованості, викладені у пункті 2 Договору, де серед іншого зазначено: сума позики -8500,00 грн (п.п.2.1); строк позики /строк договору - 30 днів (п.п.2.2); дата надання позики - 12.02.2024; дата повернення позики - до 12.03.2024; денна процентна ставка - 0,88% в день (застосовується протягом строку, вказаного у п. 2.2 згідно Програми лояльності) Орієнтовна загальна вартість позики для споживача станом на дату повернення позики - 12.03.2024 та становить 10744,00 грн. Додатком №1 до Договору позики є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, де вказано : період кредитування з 12.02.2024 по 12.03.2024;. чиста сума позики становить 8500,00 грн; проценти за користування позикою - 2244,00 грн (що відповідає ставці 0,88% в день); загальна вартість кредиту за 30 днів - 10744,00 грн (8500,00 грн/кредит + 2244,00 грн/проценти). Реальна річна процентна ставка становить 1808,14 (а.с.8 -9). За змістом п.4 Договору позики у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики в останній день строку користування позикою (тобто до 12.03.2024), на неповернуту суму позики (без застосування штрафних санкцій по відношенню до позичальника) нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3. п.2 Договору (2,5 % в день). Таке нарахування здійснюється кредитором протягом строку, який не може перевищувати 90 календарних днів після спливу, первісного погодженого сторонами строку користування позикою (30 днів). Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування таких процентів. Пунктом 6 Договору позики визначено право позичальника ініціювати продовження строку користування позикою (пролонгація) поданням позикодавцю відповідного повідомлення із зазначеною датою, в електронній формі. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Продовження строку позики відбувається без змін умов кредитування в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. За змістом пункту 5.5. Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором іншій особі, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості. У пунктах 22-23 Договору містяться умови щодо порядку укладання договору позики в електронній формі з використанням ІКС на веб-сайті товариства, шляхом обміну сторонами договору електронними повідомленнями. Підписаний позикодавцем проект договору (оферта) разом з пропозицією укласти договір надсилається позичальнику в його особистий кабінет та/або на його електронну пошту. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення та договір одноразовим ідентифікатором. Після підписання електронними підписами договору позикодавець на виконання Постанови НБУ додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його мови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Підписний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за програмою BankID НБУ. Розрахунок заборгованості за Договором позики №79773839 від 12.02.2024, складений позикодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у відношенні позичальника [PERSON] (а.с.10-14) свідчить про надання їй в день укладення договору - 12.02.2024 грошової позики в сумі 8500,00 грн, на яку нараховані проценти за ставкою 0,88 % в день (по 74,80 грн щодня) у період з 12.02.2024 по 12.03.2024 - за 30 днів, що згідно п. 2.2 договору є строком, на який надана позика. Також з цього розрахунку видно, що відповідачка у визначений договором день повернення позики та процентів - 12.03.2024 не виконала своє грошове зобов`язання. За таких обставин з 13.03.2024 розпочалось нарахування процентів за понадстрокове користування позикою за ставкою 2.5% в день (по 212,50 грн щодня), що передбачено п. 4 відповідного договору. 28.03.2024 на рахунок позикодавця від позичальника надійшло 2791,00 грн, які зараховані на погашення тіла позики, після чого процентів за ставкою 2,5 % в день за понадстрокове користування позикою позикодавець тимчасово припинив. З 27.04.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання відновило нарахування процентів відповідачці на суму позики, що залишилась, та нараховував їх до 25.07.2024 по 142,73 грн щодня (5709 грн х 2.5%). У підсумковому значенні розрахунку неповернута сума позики складає 5709 грн (8500 грн -2791 грн), а залишок по процентам - 18276,75 грн. Простим арифметичним методом суд визначив, що до вказаної вище загальної суми заборгованості по процентам увійшли проценти в сумі 2244,00 грн, що передбачені умовами договору та нараховані протягом строку позики/строку договору (30 днів) за денною процентною ставкою 0,88%. Решта процентів в сумі 16032,75 грн (18276,75 грн - 2244,00 грн) нараховані за ставкою 2,5% в день на прострочену (неповернуту) суму позики, тобто за понадстрокове користування коштами з 13.03.2024 по 25.07.2024 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено Договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, до третіх осіб-боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги, сума вимоги та інші дані зазначаються у Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Реєстр боржників від клієнта до фактора передається за Актом прийому передачі, який складається за формою згідно Додатку №2. (а.с.15-18). За змістом п. 9.1 договору факторингу (в редакції Додаткової угоди №7 від 14.06.2021) даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін та скріплення печатками. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонам своїх зобов`язань за цим договором. Якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору даний договір автоматично проторговується на кожен наступний рік (а.с.20). 19.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) була укладена Додаткова угода № 34 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою визначено розмір фінансування та умови передачі Реєстру боржників №29 та №30 від 19.08.2024. Зокрема, за змістом п.3, п.4 цієї угоди загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №30 становить 92925786,89 грн; в якості ціни продажу фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів - 13% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 3941256,28 грн (ціна продажу) (а.с.21). Платіжна інструкція №409 від 21.08.2024 (надавач послуг АТ «Універсал Банк») свідчить, що ТОВ ФК «ЄАПБ» сплатило на UA-рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 3941256,28 грн за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди №34 від 19.08.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.27). Актом прийому-передачі від 19.08.2024 підтверджено факт передачі від клієнта - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» фактору - ТОВ «ФК «ЄАПБ» Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024. кількістю 5013 (а.с.25). Згідно Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024, що є додатком до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 під порядковим номером: 2179 значиться боржник [PERSON] . ЇЇ заборгованість за договором № 79773839 від 12.02..2024, складає 23985,75 грн, яких: 5709,00 грн - заборгованість за основним боргом (позикою); 18276,75,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с.23-24). Відповідно до установчих документів ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є юридичною особою - фінансовою становою (код ЄДРПОУ 35625014) повноважною на здійснення господарської діяльності в сфері фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме: надання послуг з факторингу (а.с.26-28). Згідно платіжної інструкції М164-6С3В-В1ЕТ-9А66 від 11.06.2025 «Мonobankk» [PERSON] сплатила з на рахунок ТОВ «ФК ЄАПБ» 6000 грн на погашення грошових вимог з гідно договору факторингу №14/06/21 за договором № 78773839 від 12.02.2024, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (а.с.54). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». За змістом ч.3. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч1 ст.3 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції або не встановлено законом. За змістом ст. 13 Закону «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1, ч.3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не провернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми чи інший розмір, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.1 ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язаннях за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК). Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит/позика), проценти за користування кредитом/позикою та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту/позики та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір (договір позики) може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін за невиконання/неналежне виконання зобов`язання, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013, справа № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 2, п. 5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими, зокрема є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Аналогічне положення міститься у ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», де зазначається, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Частиною 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з абз .2 ч.7 ст. 12 цього Закону (в редакції Закону №3498-ІХ від 22.11.2023) удоговорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. На переконання суду зазначена норма забороняє включення до кредитного договору умови щодо, так званого, автоматичного продовження (пролонгацій) строку користування кредитними коштами, шляхом наділення кредитора правом продовжуватинарахування процентів позичальнику у випадку не повернення кредиту (позики) у строк, що визначений договором з визначенням нового (додаткового) строку кредитування. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України. Письмовими доказами доведено, що 12.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) за допомогою інформаційно-комунікаційної системи на веб-сайті Товариства шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики № 79773839 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). У пункті 1 Договору позики міститься визначення грошового зобов`язання позикодавця та позичальника за цим договором, а саме: Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк («Строк позики») шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника; Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення Строку позики або ж достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Основні умови цього договору наступні: сума позики становить 8500,00 грн (п.п. 2.1); строк позики/строк договору 30 днів (п.п. 2.2), Дата надання позики 12.02.2024; дата повернення позики 12.04.2024 (п.2); Денна процентна ставка, що застосовується протягом строку, вказаного у п.п.2.2 складає 0,88% в день (згідно Програми лояльності) Орієнтовна загальна вартість позики для позичальника за 30 днів кредитування розрахована за цією ж акційною процентною ставкою та становить 10744,00 грн, з яких: 2244,00 грн - витрати клієнта у виді процентів за користування позикою (Додаток №1). Відповідно до названих вище умов договору та Таблиці обчислення загальної вартості позики позичальник мав перед позикодавцем грошове зобов`язанням повернути позику та сплатити проценти до 12.03.2024. Також у договорі позики викладені інші (не охоплені основними зобов`язаннями сторін) додаткові умови, зокрема: пунктами 4 та 16 договору визначаються випадки та порядок застосування вищої процентної ставки в розмірі 2,5% в день, що вказана у п.п. 2.3 п.2 договору, як базова процентна ставка, але по суті є санаційною ставкою, оскільки згідно названих мов договору застосовується не довше як 90 календарних днів (на розсуд позикодавця) після спливу первісного строку користування позикою, що визначений договором/додатковою угодою, у випадку невиконання позичальником свого зобов`язання з повернення позики в останній день строку користування позикою та/або недотримання умов офіційних правил лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Надання позики відповідачці [PERSON] здійснено позикодавцем у безготівковій формі шляхом переказу 8500,00 грн за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника: [NUMBER] який вона зазначила при укладанні договору. На день закінчення строку, на який надавалась позика (12.03.2024) відповідачка не виконала своє зобов`язання: отримані у позику кошти в сумі 8500 грн не повернула і не сплатила, визначені договором проценти в сумі 2244,00 грн. Отже, починаючи з 13.03.2024 грошове зобов`язання позичальника за договором на загальну суму 10244,00 грн в розумінні ст. 612 ЦУ України набуло статусу простроченого зобов`язання. На підставі розрахунку заборгованості за Договором позики № 79773839 від 12.02.2024 встановлено, що 28.03.2024, тобто після спливу строку договору на рахунок кредитора - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надійшов платіж від позичальника в сумі 2791,00 грн, який з дотриманням черговості, визначеної в ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», зарахований позикодавцем на погашення простроченої заборгованості за позикою, внаслідок чого сума простроченої позики зменшилась та склала 5709,00 грн (8500 грн - 2791 грн). У подальшому, 11.06.2025 відповідачка сплатила на рахунок нового кредитора - позивача ТОВ «ФК ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ще 6000,00 грн на погашення заборгованості за Договором позики № 79773839 від 12.02.2024, що підтверджено платіжною інструкцією. Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 по справі № 916/2403/18 роз`яснив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Таким чином, здійснивши платежі 28.03.2024 та 11.06.2025 на погашення простроченої позики та процентів за договором, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання цього договору. Окремо суд зауважує, що прострочення зобов`язання за договором не означає зміну (перенесення) строку дії договору на невизначений строк - до повного виконання зобов`язання, як помилково вважає представник позивача, оскільки в розумінні ст. 631 ЦК України строком договору є конкретно визначений час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, тобто можуть здійснювати унормовані договором права та обов`язки. Якщо договірне зобов`язання не виконане у погоджений сторонами строк, воно стає простроченим зобов`язанням, яке не припиняється та подовжує існувати і після закінчення строку дії договору, до його повного виконання. Такі висновки та мотиви суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, зокрема, у постанові від 26.06.2018 по справі № 910/9072/17, де вказано, що за приписами статей 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Судом встановлено, що позикодавець з наступного дня після закінчення строку договору, на який надано позику, а саме з 13.03.2024 розпочав нарахування відсотків за вищою ставкою, вказаною у п. п. 2.3 п.2 договору - 2,5 % в день від суми простроченої позики. Таке нарахування процентів передбачено у п. 4 договору, як продовження кредитування на строк не більше 90 днів у випадку невиконання позичальником свого зобов`язання з повернення позики в останній день строку користування позикою. За період понадстрокового користування позикою: з 13.03.2024 по 25.07.2024 позикодавець ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахував відповідачці [PERSON] проценти в сумі 16032,75 грн. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідачки процентів, що нараховані поза межами строку кредитування (строку позики), виходячи з наступного. Представник позивача не надав суду доказів продовження (пролонгації) строку дії договору (строку користування позикою) шляхом укладання додаткового договору/угоди між позикодавцем та позичальником, що є обов`язковим згідно ч.7 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» та передбачено п. 6 договору. Отже положення п. 4 Договору позики, на підставі якого відповідачці нараховані проценти за вищою процентною ставкою (2,5 % в день) після спливу, визначеного у договорі 30-деного строку, під виглядом продовження кредитування ще не більш як на 90 днів, суперечить вимогам Закону, та обмежує права споживача, оскільки згідно умов договору новий (продовжуваний) строк не визначений кінцевою датою, не погоджений з позикодавцем ,не визначена та не доведена до відому споживача загальна вартість позики за відповідний строк, не обчислена орієнтовна річна процентна ставка тощо. Окрім цього, Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023) внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки - 1 % (ч.5 ст. 8 Закону) та щодо порядку її застосування (поступового введення протягом 240 днів), а саме: перші 120 днів - не вище 2,5 %, наступні 120 днів ? не вище 1,5 %. ( пункт 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону). Враховуючи, що договір позики №79773839 був укладений 12.02.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023, то у будь-якому разі застосування процентної ставки 2,5 % в день могло бути лише до 22.04.2024, що є 120 днем від дня набрання чинності, зазначених вище змін. Натомість позикодавець нарахував такі відсотки до 25.07.2024. Зазначене є самостійною підставою вважати нікчемним положення пункту 4 договору щодо застосування денної процентної ставки процентів 2,5% упродовж додаткових 90 днів, починаючи з 13.04.2024, тобто понад обмежувальний строк, вказаний у пункт 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». За встановлених обставин, визначений договором строк кредитування (30 днів), протягом якого позичальник [PERSON] мала право користуватись позикою, а позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати плату (проценти) за договірне (правомірне) користування позикою, сплив 12.03.2024. Тому проценти в сумі 16032,75 грн, які нараховані позикодавцем після спливу строку, на який надавалась позика, та який не був продовжений у передбачений Законом спосіб, мають іншу правову природу, порядок виплати яких врегульовано ст. 625 ЦК України. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 28.03.2018 по справі №444/9519/12, зроблено правовий висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору, тобто строку, на який надавався кредит (аналогічно - позика), або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Суд відхиляє аргументи представника позивача щодо можливості стягнення з відповідачки процентів, які нараховані після спливу строку позики/строку договору, з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 05.09.2024 у справі № 356/986/23, де вказано, що суд першої інстанції правомірно стягнув, передбачені договором відсотки, що нараховані позивачем поза межами строку кредитування, незважаючи на те, що позивач не послався на відповідну норму (ст. 625 ЦК України), яка регламентує їх нарахування. У вказаній вище справі Верховний Суд виходив з інших обставин та з іншого періоду, за який були нараховані відповідні відсотки, а тому висновки у цій постанові не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Беручи до уваги, що договір позики № 79773839 був укладений 12.02.2024 (у період дії воєнного стану, який не скасований до теперішнього часу), до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022), яким передбачено: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Суд погоджується з тим, що відповідачка [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання за договором, оскільки у визначений договором день виконання грошового зобов`язання (станом на 12.03.2024) не повернула позичені кошти - 8500,00 грн та не сплатила, передбачені договором проценти в сумі 2244,00 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (зі змінами) та Додаткової угоди № 34 від 19.08.2024 до договору факторингу, на підставі Реєстру боржників набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника [PERSON] за договором позики № 79498589 від 14.03.2024. Враховуючи встановлені обставини та мотиви, суд визначає суму заборгованості відповідачки [PERSON] , яка підлягає стягненню з неї на користь позивача, виходячи з розміру основного грошового зобов`язання позичальника за договором, що становить 10744,00 грн (8500 грн/позика + 2244 грн/проценти). Оскільки [PERSON] на погашення боргу за позикою та процентами внесла два платежі: 28.03.2024 - в сумі 2791,00 грн, що надійшли на рахунок позикодавця та 11.06.2025 - в сумі 6000,00 грн, що надійшли на рахунок нового кредитора (позивача), її заборгованість за договором позики складає 1953,00 грн (10744,00 грн - 2791,00 грн - 6000,00 грн). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Вирішення питання розподілу судових витрат. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ціна позову (заявлена позивачем сума стягнення) після відкриття провадження у справі зменшена позивачем та становить 17985,75 грн. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково на суму 1953,00 грн, що становить 10,86 % від заявленого розміру позовних вимог (17985,75 грн х 10,86 %), то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 328,84 грн судового збору (3028,00 грн х 10,86%). На підставі викладеного,

Outcome: partial