Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 29.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1129555 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису XbV8YY3k8f, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу [INFO] ). Того ж дня позикодавець на виконання п.1 Договору позики №11295558 від 29.04.2021 виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10000,00грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №11295558 від 29.04.2021. 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №11295558 від 29.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33880,00грн, з яких 10000,00грн - заборгованість за основною сумою боргу, 23880,00грн - сума заборгованості за відсотками. З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №11295558 від 29.04.2021 в розмірі 33880,00грн, з яких 10000,00грн - заборгованість за основною сумою боргу, 23880,00грн - сума заборгованості за відсотками; а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00грн. 07.11.2025 представниця відповідачки - адвокат Ляцька Х.О. подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідачка є споживачем фінансової послуги, що зумовлює особливий підхід до оцінки доказів та умов договору. Відповідно до ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів» будь-які неясні або двозначні положення договору тлумачаться на користь споживача як слабшої сторони правовідносин. Позивачем незаконно нараховані відсотки після строку договору, оскільки після закінчення строку кредиту відсотки за договором не нараховуються, а застосовуються наслідки прострочення - ст..625 ЦК України. Позивач посилається на автоматичне продовження кредиту, однак немає доказів активної згоди відповідачки, як того вимагає ЦК України. Позивач не надав доказів, що відповідачка погоджувала таке. Автоматична пролонгація не створює юридичних наслідків. Також відсоткова ставка є несправедливою та кабальною. Ставка 1,99% в день = ~ 726% річних, є економічно необґрунтованою та соціально неприйнятною, що порушує ст..3, 509, 627 ЦК України, суперечить ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Метою такої ставки є не забезпечення повернення кредиту, а одержання надмірної, штрафної і фактично каральної фінансової вигоди, а тому у відповідності зі ст..551 ЦК України суд має право зменшити розмір нарахованих відсотків. Розрахунок позивача є неправомірним, що не підтверджено доказами, суперечить позиції ВС та порушує принцип добросовісності. Крім того скріншоти та внутрішні дані МФО є неналежними доказами. Представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, де зазначив наступне. Відповідно до п.4.2 договору позики №1129555 позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником положення строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (оферто) у розумінні ст..641, 644 ЦК України на укладення договору та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Таким чином у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або авто пролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення / погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, доводи представника відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них / правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договором позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось. На підставі викладеного представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачки. За таких обставин суд уважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 29.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №11295558 від 29.04.2021 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00грн, строк позики 30 днів, дата надання позики - 29.04.2021, дата повернення позики - 29.05.2021, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 288,35%, орієнтовна загальна вартість позики - 12370грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису XbV8YY3k8f, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу [INFO] , час відправки ідентифікатора позичальнику: 29.04.2021 15:27:20. [PERSON] 29.07.2023 уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до п.5, 6, 7 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції станом на момент укладення кредитного договору) накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У відповідності до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місце знаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місце знаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (в редакції станом на момент укладення кредитного договору) передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, що договір позики між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Відповідно до ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позикодавець свій обов`язок перед відповідачем по перерахуванню кредитних коштів в сумі 10000,00грн на картковий рахунок № [NUMBER] виконав, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжною інструкцією від 29.04.2021, листом №10/04/25-77 від 10.04.2025 та довідкою від 23.04.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім цього, на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надана інформація, згідно якої на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , та згідно наданої виписки про рух коштів по картці за період з 29.04.2021 по 29.04.2021 29.04.2021 на дану карту було зараховано 10000,00грн. 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2610 від 216.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема за договором позики №11295558 від 29.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 до договору факторингу №2610 від 26.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №11295558 від 29.04.2021 в сумі 33880,00грн, з яких 10000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00грн - сума заборгованості за відсотками. 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема, за договором позики №11295558 від 29.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33880,00грн, з яких 10000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК Українивстановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за договором позики №11295558 від 29.04.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача становить 33880,00грн, з яких 10000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, з огляду на те, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу 10000грн підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками в сумі 23880грн суд зазначає таке. Згідно умов договору позики №11295558 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк договору - 30 днів, дата надання позики - 29.04.2021; 29.05.2021 - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 30 червня 2021 року. Відповідно до пункту 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем позики взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору кредиту й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Натомість, суд не погоджується з наведеними представником позивача у відповіді на відзив запереченнями щодо того, що без ознайомлення з Умовами та Правилами надання грошових коштів у позику подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим, оскільки згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - з 29.04.2021 до 29.05.2021. Оскільки в Договорі позики відсутні умови щодо нарахування відсотків після закінчення строку дії Договору, таке стягнення можливе лише в порядку ст. 625 ЦК України, проте така вимога позивачем не заявлялась. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування відсотків за період після 29 травня 2021 року у позивача відсутні. Розраховувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 29.04.2021 по 29.05.2021, розмір яких складає 5970грн. Таким чином, у відповідачки наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість у сумі 15970,00грн (10000грн + 5970грн). З урахуванням викладеного позов підлягає частковому задоволенню у сумі 15970грн, яка доведена належними і допустимими доказами. Крім цього в позовній заяві позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3500грн, що підтверджується: копією договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; копією витягу з Акту № 12-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 та копією витягу з Акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів. В силу ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд частково задовольнив позовні вимоги позивача, тому позивач має право на відшкодування з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1649,80грн (15970грн х 3500 : 33880=1649,80грн). Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1141,80грн (15970грн х 2422,40 : 33880=1141,80грн). Всього судові витрати до стягнення становлять 2791,60грн.

Outcome: partial