Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

19 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] , відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8395549 у розмірі 19472 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3610,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 червня 2025 року між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит №8395549. Відповідно до умов договору позики позикодавець забов`язується передати позичальнику у кредит грошові кошти у сумі 5000,00 грн. строком на 360 днів з 19 червня 2025 року по 13 червня 2026 року із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісією у розмірі 17,25 % від суми наданого кредиту, що складає 862, 50 грн. та неустойкою у розмірі 250 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір позики укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19472 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3610,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8395549. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість у загальному розмірі 19472 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3610,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Ухвалою від 18 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 05 січня 2026 року надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості за тілом кредиту у сумі 5000,00 грн. та комісії у розмірі 862,50 грн. Решту позовних вимог не визнав та просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що він є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за контрактом з 10 червня 2025 року, у зв`язку з чим відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банками, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У зв`язку з зазначеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості за процентами за кредитом у розмірі 3610,00 грн. та заборгованості з пені/неустойки у розмірі 10000.00 грн. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 19 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №8395549, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений сторонами відповідно до умов договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до пункту 2.2 вказаної угоди, сума позики складає 5000,00 грн. Згідно пункту 2.2.2 угоди, строк позики складає 360 днів. Пунктами 2.2.3, 2.2.5 договору встановлено розмір першого обов`язкового платежу у сумі 1575,00 грн. та строк його сплати 03.07.2025 року. Пунктом 2.2.8 угоди визначено фіксовану процентну (базову) ставку 0.95% на день. Останнім днем повернення позики є 13 червня 2026 року. Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми Кредиту, що у грошовому виразі складає 862,50 грн., неустойка 250,00 грн. на день. Відповідно до пункту 5.5 Договору, договір укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та прирівнюється відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» до договору, укладеного в письмовій формі. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, договір кредитної лінії №8395549 від 19 червня 2025 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора 875453, який направлено на електронну пошту відповідача, та вважається таким, що укладений в письмовій формі. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25. Згідно п.2.1.3 Розділу 2 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора в момент підписання сторонами відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Зазначений реєстр боржників був підписаний між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 16 жовтня 2025 року. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників до договору факторингу під порядковим №3817. Відповідно до умов договору факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8395549 від 19 червня 2025 року в сумі 19472 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3610,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, 19 червня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надано [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування зазначеної суми на банківський картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 15.10.2025 року про прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та здійснення платіжної операції 19 червня 2025 року на суму 5000,00 грн. на ім`я [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] . 19 червня 2025 року на картковий рахунок [NUMBER] , належний згідно довідки АТ «УніверсалБанк» від 08.12.2025 року відповідачу [PERSON] , зараховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку на ім`я [PERSON] у АТ «УніверсалБанк». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8395549 від 19 червня 2025 року заборгованість складає 19472 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3610,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Разом з тим, згідно наданої відповідачем копії військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] з 10 жовтня 2019 року є військовослужбовцем Збройних Сил України. Згідно довідки від 25 листопада 2025 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом на особливий період з 10.06.2025 року відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №100. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд сформулював у постановах від 11 квітня 2019 року (провадження № 51-9182км18), від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18). Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] з 10 червня 2025 року по теперішній час є військовослужбовцем Збройних Сил України, вимоги позивача про стягнення з нього процентів у розмірі 3610,00 грн. та заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 10000,00 грн. за кредитним договором №8395549 від 19 червня 2025 року, нарахованих за весь період, задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8395549 від 19 червня 2025 року у сумі 5862,50 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 862,50 грн. сума заборгованості за комісією. У стягненні заборгованості за процентами у розмірі 3610,00 грн. та заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 10000,00 грн. належить відмовити. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір, №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», витягу з акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 25.08.2025 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 4500 грн. У зазначену суму включається оплата послуг адвоката зі складення позовної заяви 4000 грн., вивчення матеріалів справи - 500 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. є співмірними із складністю справи та пропорційним до предмета спору. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача належить стягнути: - судовий збір на користь позивача, пропорційний до розміру задоволених позовних вимог 729 грн. 14 коп. (19472,50 грн. х 100 / 5862,50 = 30.10%; 2422,40 грн. х 30.10% = 729,14); - витрати на правничу допомогу, пропорційні до розміру задоволених позовних вимог -1354 грн. 50 коп. (4500 х 30.10%=1354,50).

Outcome: partial