Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, авдоката [PERSON] , звернувся до суду з позовом до АТ "Міжнародний резервний банк" про припинення Договору іпотеки №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011 року, реєстровий номер 166, у зв"язку з виконанням основного зобов"язання та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га кадастровий номер 5622687000:05:001:0058, яка належить йому на праві приватної власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] та власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 5622687000:05:001:0058. 15 грудня 2011 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договір іпотеки, відповідно до статті 1, п.3.1 якого "в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця, які випливають із кредитного договору №4183-ФО/2011/56/S-3 укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем 15 грудня 2011 року передається в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га кадастровий номер 5622687000:05:001:0058, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності". Статтею 2 іпотечного договору визначено, що "у відповідності до цього договору забезпечуються іпотекою зобов`язання повернути іпотекодержателю кредит, наданий в національній валюті за основним договором в сумі 90 000 грн. згідно графіку у строки, визначені в основному договорі із кінцевим терміном повернення 14 грудня 2016 року. Вказаний кредит позивачем було погашено вчасно та повністю, проте іпотекодержатель не припинив іпотеку та не скасував запису про заборону відчуження заставного майна та запису про іпотеку. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.09.2025 року публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" код ЄДРПОУ 25959784 припинено, правонаступником останнього є Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк", який також перебуває у стадії припинення та позбавлений ліцензії на здійснення банківської діяльності. Стверджує що він повністю виконав свої зобов`язання перед кредитором за кредитним договором №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011 року. Таким чином, іпотекодержатель Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" іпотеку не припинив, запис про реєстрацію обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виключив. Відповідно до пояснення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Семенюк Ж.П., яка засвідчувала іпотечний договір, остання не може припинити іпотеки та зняти заборону на відчуження належного позивачу житлового будинку та земельної ділянки, оскільки відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов`язаний звернутися із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням забезпеченим іпотекою, що в даному випадку Іпотекодержатель зробити не може у зв`язку з ліквідацією. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки. 04.12.2025 року від відповідача надійшов письмовий відзив із запереченнями проти позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що він дійсно є правонаступником Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», що у свою чергу є правонаступником ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», що в свою чергу був правонаступником ЗАТ «БАНК НРБ». Також відповідач підтвердив, що заборгованість за кредитним договором №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011 року відсутня. Відповідач стверджує, що ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не здійснював. Також представник відповідача просив розглянути справу без його участі. Представник позивача, адвокат Мокрицька Л.Я., також в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 15 грудня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця, які випливають із кредитного договору №4183-ФО/2011/56/S-3 було укладено договір іпотеки №4183-ФО/2011/56/S-3, Предметом іпотеки за договором іпотеки №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011 року є житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 5622687000:05:001:0058. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №442885459 від 10.09.2025 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 5622687000:05:001:0058. Як вбачається до повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Семенюк Ж.П., №177/01-16 від 11.11.2025 року, остання не може припинити іпотеки та зняти заборону на відчуження належного позивачу житлового будинку та земельної ділянки, оскільки відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов`язаний звернутися із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням забезпеченим іпотекою. 09.12.2021 року була зареєстрована нова редакція Статуту Акціонерного товариства «Сбербанк» та відповідно до внесених змін було змінено найменування Банку на Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» (скорочена назва АТ «МР БАНК»). Згідно з п. 1.3. Статуту АТ «МР Банк», є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Сбербанк», Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», Закритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії", ЗАТ "Сбербанк Росії", закритого акціонерного товариства «Банк НРБ». При цьому, змінилось тільки найменування юридичної особи, код ЄДРПОУ не змінювався. Отже, відповідач дійсно є правонаступником кредитора за іпотечним договором, щодо іпотеки за яким виник спір, і тому АТ «Міжнародний резервний банк» є належним відповідачем у цій справ. Відповідно до постанови Правління Національного банку України №91-рш/БТ від 25.02.2022 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення №131 від 25.02.2022 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора Луньо Іллі Вікторовичу. Дана інформація є публічною та розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1163 від 18 листопада 2024 року «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «МР БАНК» продовжено строк управління майном (активами) АТ «МР БАНК» та задоволення вимог його кредиторів, продовжено повноваження ліквідатора АТ «МР БАНК» до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дана інформація є публічною та розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням: https://www.fg.gov.ua/articles/59527-prodovzheno-povnovazhennya-likvidatora-at-mrbank.html. Крім того, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» та Указу Президента України від 11 травня 2022 року N326/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11 травня 2022 року «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», 19 травня 2022 року в Україні були примусово вилучені корпоративні права (акції) у розмірі 100 відсотків майна АТ «МР БАНК», що належали публічному акціонерному товариству «Сбєрбанк Росії», яке повністю припинило участь у Банку, переставши бути акціонером Банку, а держава Україна набула право власності на корпоративні права (акції) у розмірі 100 відсотків майна Банку. Отже, починаючи з 19 травня 2022 року єдиним власником (акціонером) Банку є держава Україна. Як випливає з листа вих. № 1102 від 28.10.2025 року, заборгованість позивача за кредитним договором №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011року відсутня. Вказану обставину визнав відповідач й у відзиві на позов у цій справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, оскільки підстав для сумніву у достовірності вказаної обставин матеріали справи не містять, суд вважає її встановленою. Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абзац 2 і 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 і речення друге цієї частини ст. 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів. Таким чином, з моменту повного виконання боржником за кредитним договором №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011року, іпотека за іпотечним договором №4183-ФО/2011/56/S-3 від 15 грудня 2011року, також припинилась у зв`язку із припиненням основного зобов`язання виконанням, проведеним належним чином. При цьому суд погоджується з доводами позивача у тому, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Відповідно, суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що ним не було вчинено дій з внесення відомостей про припинення іпотеки до відповідних реєстрів через те, що позивач до нього не зверталась з відповідними вимогами. Навпаки, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідач не надав доказів виконання ним такого обов`язку. Отже, вимоги позивача щодо визнання спірної іпотеки припиненою ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.Суд зауважує, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна мають бути зняті та вилучені записи про накладення цих заборон. За встановлених обставин, враховуючи відсутність у позивача можливості самостійно скасувати обтяження належного йому майна - житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га кадастровий номер 5622687000:05:001:0058, яке обмежує реалізацію ним як власником своїх прав на володіння і розпорядження зазначеним майном, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved