Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" звернулось до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 15875,46 грн. та судові витрати. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 06 червня 2025 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, 22 листопада 2018 року між АТ "ІДЕЯ БАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір №С-504-006433-18-980, згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджено випискою по особовим рахункам, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за рахунками відповідача, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості, з якої вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти, здійснювала їх зняття, погашення заборгованості, що підтверджує укладення кредитного договору. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за договором, становить 15875,46 грн і складається з 4953,51 грн - заборгованість за основним боргом, 7559,90 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 2451,83 грн. інфляційні втрати, 910,22 грн три проценти річни. Викладене підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.11.2023 між АТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "ФК"СОНАТІ"укладено Договір факторингу №16/11-23, у відповідності до умов якого АТ "ІДЕЯ БАНК" за плату відступило ТОВ "ФК"СОНАТІ"права грошової вимоги до боржників, визначеними у друкованому Реєстрі боржників (Додаток № 2). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами друкованого Реєстру боржників та Договору, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 Договору (п. 5.1 договору факторингу). Відповідно до друкованого реєстру боржників № 1 до ТОВ "ФК "СОНАТІ" перейшло і право вимоги до відповідача за угодою № С-504-006433-18-980. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2795777 грн шляхом перерахування 100% вказаної суми на рахунок клієнта протягом 3 робочих днів після отримання реєстру боржників (п. 4.1 договору факторингу). Відповідно до платіжної інструкції від 16.11.2023 ТОВ "ФК "СОНАТІ" здійснило оплату прав вимоги АТ "ІДЕЯБАНК" за договором факторингу №16/11-23від 16.11.2023. 29.12.2023 між ТОВ "ФК"СОНАТІ"та ТОФ "ФК "САНФОРД КАПІТАЛ" укладено Договір факторингу №29/12-23, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК"СОНАТІ"за плату відступило позивачуправа грошової вимоги до боржників, визначеними у друкованому Реєстрі боржників (Додаток № 2). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання цього Договору (п. 5.1 договору факторингу). Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників № 1 до ТОФ "ФК"САНФОРДКАПІТАЛ" перейшло право вимоги до [PERSON] за угодою № С-504-006433-18-980 . Згідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні втрати, що підтверджується розрахунком. Зважаючи на те, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, прострочила виконання грошового зобов`язання, тому повинна сплатити на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також нараховані 3% річних та інфляційні втрати. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст.617 ЦК України. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 01.04.2024 між ТОФ "ФК "САНФОРД КАПІТАЛ" і адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС" укладено договір №1/04 про надання правничої допомоги, на підставі якого було видано ордер на надання правової допомоги товариству. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС" було надано позивачу послуги з правничої допомоги на загальну суму 7200 грн, які відповідно до п. 3.4.4 оплачуються шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок об`єднання протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг та на підставі наданого об`єднанням рахунку. Із огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу, які є фактично понесеними та які позивач зобов`язаний сплатити за договором. Суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 7200 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги (проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1200грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника 6000 грн) складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Таким чином, внаслідок задоволення позову судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн на підставі ч.1, 2 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved