Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У червні 2025 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі також - ТОВ «Свеа Фінанс», позивач) через систему «Електронний суд» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, клієнт, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 28 327,49 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 05.03.2019 між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023055807. 20.09.2024 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-24/24. Відповідно до реєстрів боржників до договору факторингу № 01.02-24/24 до позивача перейшло право вимоги до відповідача, а саме позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором № 2023055807 від 05.03.2019 в сумі 28 327,49 грн, з яких: 13 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 327,49 грн - заборгованість по відсотками та комісії. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2025 матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. Ухвалою від 01.07.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання ним у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 05.03.2019 між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023055807, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток. Розділ 2 договору передбачає, що попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк», позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 63 272,94 грн. Останній платіж надійшов 23.02.2022 у розмірі 10.72 грн. Таким чином, сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Однак відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує відсотки, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. Розділ другий договору передбачає, що за користування кредитом АТ «ОТП Банк», нараховує відсотки у розмірі 5% в місяць. На виконання умов кредитного договору АТ «ОТП Банк», свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідачем використано кредит у загальному розмірі 13 000 грн. Відповідачем було здійснено часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі в неповному обсязі або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Сума заборгованості по кредиту та процентам у строк, передбачений договором, відповідачем погашена не була, чим він суттєво порушив взяті на себе зобов`язання. 20.09.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-24/24, у відповідності до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимог до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до реєстрів боржників до договору факторингу № 01.02-24/24 до позивача перейшло право вимоги до відповідача, а саме позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором № 2023055807 від 05.03.2019 в сумі 28 327,49 грн, з яких: 13 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 327,49 грн - заборгованість по відсотками та комісії. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у визначені договором строки відповідачем не виконано. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 05.03.2019 відповідачем було підписано кредитний договір, який містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення відповідача з його предметом та усіма умовами. Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між фінансовою установою та [PERSON] кредитним договором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак доводи відповідачки про відсутність у позивача майнового права, на захист якого подано цей позов, не заслуговують на увагу і є безпідставними. За обставинами справи установлено, що [PERSON] є боржником у зобов`язанні, що виникло на підставі укладеного ним з первісним кредитором кредитного договору, який не був виконаний ним у встановлений строк, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до нього на суму заборгованості в загальному розмірі 28 327,49 грн, що включає в (13 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 327,49 грн - заборгованість по відсотками та комісії). За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів та аргументів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» до позичальника [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. З огляду на результат розгляду справи, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved