Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] (зареєстроване місце проживання в м.Ніжині Чернігівської області) звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як матері дитини, до досягнення дитиною сторін [PERSON] , [INFO] , трьох років, у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у фактичних сімейних відносинах, відповідач матеріально допомагає нерегулярно, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, стабільного заробітку немає. Просить позов задовольнити. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно з заявою від 26 грудня 2025 року позивач [PERSON] позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності. Відповідно до повідомленням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження надіслані на його адресу проживання, також [PERSON] отримав СМС-повідомлення від суду щодо судових засідань 26 листопада 2025 року, 26 грудня 2025 року. Відповідачем [PERSON] не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на 26 грудня 2025 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 07 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2022 року, останні відповідно до копії свідоцтва про народження від 20 грудня 2022 року є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки Кобижчанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів від 27 листопада 2025 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17 лютого 2023 року по [INFO] . Інших даних з відповідними доказами сторонами суду не подано. Відповідно до ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не працює і має неналежний рівень матеріального забезпечення, тобто згідно ч.4 ст.75 СК України є такою, що потребує матеріальної допомоги. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для стягнення утримання на позивача в порядку ст.84 СК України. Позивач просить стягнути аліменти на її утримання у частці від заробітку (доходу), що узгоджується з положеннями ст.80 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує неналежний рівень матеріального забезпечення позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, про що заперечення останнього під час судового розгляду відсутні, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту подачі позову 17 вересня 2025 року (засобами поштового зв"язку) і до досягнення дитиною- [PERSON] , [INFO] , трьох років,-до [INFO] . З даних підстав позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 1211 грн 20 коп судового збору. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved