Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» в особі представника Титаренка В. В. з вимогою стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року станом на 19 березня 2024 року у розмірі 28 206,26 гривень та заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року станом на 18 квітня 2024 року у розмірі 88 593,57 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 березня 2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/1115/82/0161229, за умовами якого кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за КР. Максимальний ліміт кредиту за договором становить 200 000,00 гривень. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. Розмір поточного ліміту станом на дату укладення кредитного договору становить 30 000,00 гривень в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 1 договору. Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до статті 1 договору. На дату укладення договору строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 01 березня 2017 року та закінчується 01 березня 2021 року. Згідно із пунктом 1.13 кредитного договору клієнт має право отримувати кредит протягом встановленого пунктом 1.4. договору строку користування кредитом. Без укладення додаткового договору банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що у останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Тому, датою початку кредитування є 01 березня 2017 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту (з урахуванням пролонгації договору) до 01 березня 2025 року. Процентна ставка фіксована 45,0 % річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Окрім того, 24 січня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125588443, відповідно до якого банк відкриває поточний рахунок «для виплат» та надає клієнту послугу споживчого кредиту, під чим розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов кредитного договору з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 103 008,67 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за користування. Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 101 000,00 гривень, оплату клієнтом страхового платежу в розмірі 2 008,67 гривень на користь ПАТ «Страхова компанія «УНІКА ЖИТТЯ». Строк кредиту становить 72 місяці, що починається з 24 січня 2022 року по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтичного платежу. Проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить 31,80 % річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Проте, всупереч умовам кредитних договорів позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно із умовами кредитного договору. 20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F. Відповідно реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року та кредитним договором № 010-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року, укладеними між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] . Сума заборгованості за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року становить 28 206,26 гривень та складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у сумі 26 125,00 гривень та заборгованості за недозволеним овердрафтом у сумі 2 081,26 гривень. Сума заборгованості за кредитним договором № 010-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року становить 88 593,57 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у сумі 78 018,10 гривень та заборгованості за процентами у сумі 10 575,47 гривень. Позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте, станом на дату звернення до суду із позовною заявою вказана досудова вимога відповідачем не виконана. Ураховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року станом на 19 березня 2024 року у розмірі 28 206,26 гривень та кредитним договором № 010-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року станом на 18 квітня 2024 року у розмірі 88 593,57 гривень. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 6 056,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 800,00 гривень. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час їх проведення повідомлявся належним чином, заяв/клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1115/82/0161229. У статті 1 договору сторони погодили, що з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за КР. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 200 000,00 гривень. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. Розмір поточного ліміту кредиту - на дату укладення договору складає 30 000,00 гривень, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 1 договору. Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту - сукупність періодів протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до статті 1 договору. На дату укладення договору строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 01 березня 2017 року та закінчується 01 березня 2021 року. Процентна ставка за користування кредитом - фіксована, 45,0 % річних. Процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом - 45,0 річних. Рахунок клієнта, до якого встановлюється ліміт кредиту (КР) - № [NUMBER]. Кредитний договір № 010/1115/82/0161229 та додатки до нього підписані [PERSON] 01 березня 2017 року власноручно. На підтвердження виконання Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» своїх зобов`язань за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року позивач надав виписку по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , за період з 01.03.2017 по 19.03.2024. Як убачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року станом на 19 березня 2024 року відповідач має заборгованість у сумі 28 206,26 гривень, яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у сумі 26 125,00 гривень та заборгованості за недозволеним овердрафтом у сумі 2 081,26 гривень. 24 січня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року. Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що банк надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із пунктом 1.3. договору банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 103 008,67 гривень, а клієнт зобов`язаних повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Як зазначено у пункті 2.2. договору строк кредиту - 72 місяці, з 24.01.2022 по визначену графіком дату останнього щомісячного ануітичного платежу. Пунктом 2.3. договору встановлено проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить 31,80 %. Додатком 1 до договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супровідних послуг). Аналогічні умови кредитування містяться у паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою». Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 23.02.2022. Судом встановлено, що договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125588443, додаток 1 до нього та паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» підписано [PERSON] 24 січня 2022 року за допомогою електронного підпису 367923, відправленого на номер телефона: [NUMBER] . Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку, складеною Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», за період з 24.01.2022 по 23.01.2023. 20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-67F. За змістом пункту 2.1. договору на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до статей 512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Пунктом 2.3. договору встановлено, що первісний кредитор у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору формує конкретний портфель заборгованості станом на останній день попереднього місяця, повідомляє про його формування та готовність до продажу нового кредитора шляхом направлення йому письмового повідомлення на паперовому носії до 20 числа поточного місяця у спосіб, передбачений пунктом 8.7. договору. Протягом 5 банківських днів з дати отримання повідомлення від первісного кредитора новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору в порядку, встановленому статтею 3 договору, вказану у повідомленні загальну вартість сформованого портфеля заборгованості, яка визначається, як сумарний розмір фіксованої одиничної ціни кожного права вимоги, що входять до портфеля заборгованості. Первісний кредитор не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від нового кредитора коштів у розмірі загальної вартості прав вимоги сформованого портфеля заборгованості готує та направляє на підписання новому кредитору в паперовій та одночасно електронній формі реєстр боржників, яким фіксується відступлення прав вимоги за сформованим портфелем заборгованості. Новий кредитор в той же день підписує реєстр боржників, проставляє печатку та повертає первісному кредитору. Дата підписання реєстру боржників відповідає даті відступлення права вимоги. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора від боржників за кредитними договорами у відповідності до чинного законодавства України. На підтвердження виконання сторонами умов договору відступлення права вимоги № 114/2-67F від 20 лютого 2024 року позивачем надано повідомлення первісного кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № 114/13-45 від 18 березня 2024 року, адресоване новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», про формування портфеля заборгованості на суму 2 718 468,70 гривень. Згідно із платіжною інструкцією № 627 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» 18 березня 2024 року було сплачено на рахунок Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості за договором відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року у розмірі 2 718 468,70 гривень. З реєстру боржників від 19 березня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року на загальну суму 28 206,26 гривень. Окрім того, 16 квітня 2024 року Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» позивачу було направлено повідомлення № 114/13-52 про формування портфеля заборгованості на загальну суму 2 662 001,69 гривень. 17 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» здійснило оплату портфеля заборгованості на суму 2 662 001,69 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 974 від 17 квітня 2024 року. 18 квітня 2024 року сторони договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F підписали та скріпили печатками реєстр боржників від 18 квітня 2024 року, згідно із яким до позивача перейшло, зокрема, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року на загальну суму 103 008,67 гривень. Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», яке набуло право вимоги у Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», як кредитодавцем, та фізичною особою [PERSON] - споживачем фінансових послуг. Згідно із договором про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року адвокат Титаренко В. В. здійснює представництво інтересів товариства у даних спірних правовідносинах. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1133 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року, акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1151 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023 загальна вартість наданих робіт (послуг) становить 2 800,00 гривень. Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-67F. Дослідивши умови договору відступлення права вимоги № 114/2-67F від 20 лютого 2024 року, надані письмові докази та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що первісним кредитором було сформовано портфелі заборгованості та направлено новому кредитору відповідні письмові повідомлення про їх формування, а новим кредитором у встановлені договором строки сплачено повну вартість кожного сформованого портфеля заборгованості, що підтверджується платіжними інструкціями № 627 від 18 березня 2024 року та № 974 від 17 квітня 2024 року. Після отримання коштів сторони підписали та скріпили печатками реєстри боржників від 19 березня 2024 року та від 18 квітня 2024 року, якими зафіксовано відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору саме дата підписання реєстрів боржників є датою відступлення права вимоги. Згідно із реєстрами боржників до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року на суму 28 206,26 грн та № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року на суму 103 008,67 грн. Отже, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та є належним правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за вказаними кредитними договорами, а право грошової вимоги до боржника перейшло до позивача на законних підставах. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року та кредитним договором № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року, обгрунтував право вимоги до відповідача тим, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року та кредитний договір № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року. Підписуючи вказані договори відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Судом встановлено, що кредитний договір № 010/115/82/0161229 підписано 01 березня 2017 року відповідачем власноручно, а кредитний договір № 014-RO-82-125588443 підписано ним за допомогою електронного підпису 367923, надісланого на номер +380674472523. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. З наданої суду виписки по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , убачається, що у період з 01.03.2017 по 19.03.2024 відповідач активно користувався кредитними коштами, зокрема, розраховувався за товари та послуги, здійснював перекази коштів, про що свідчать відповідні операції. З виписки по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , що відображає рух грошових коштів за період з 24 січня 2022 року по 23 січня 2023 року, вбачається, що 24 січня 2022 року на вказаний рахунок було зараховано грошові кошти у сумі 103 008,67 грн. Надалі відповідач здійснював операції з використання зазначених коштів, а також періодично вносив грошові кошти на рахунок у якості погашення заборгованості. Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року та кредитного договору № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року, а також з огляду на те, що відповідач активно користувався кредитними коштами, суд дійшов висновку, що він фактично отримав кредитні кошти у зазначеному розмірі. Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 010/1115/82/0161229 від 01 березня 2017 року у розмірі 28 206,26 гривень, що складається з: суми заборгованості за дозволеним овердрафтом - 26 125,00 гривень та суми заборгованості за недозволеним овердрафтом - 2 081,26 гривень, а також заборгованості зі тілом кредиту № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року у розмірі 78 018,10 гривень, є обгрунтованими, тому, підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за процентами за кредитним договором № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року у заявленому позивачем розмірі суд зазначає таке. Відповідно до пунктів 2.2. та 2.3. договору про надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року, строк кредиту - 72 місяці, з 24.01.2022 по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтичного платежу. Проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить 31,80 % річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-125588443 від 24 січня 2022 року убачається, що [PERSON] має прострочену заборгованість у загальному розмірі 88 593,57 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою у сумі 78 018,10 гривень та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 10 575,47 гривень. У період з 24 січня 2022 року по 18 квітня 2024 року позивачем здійснювалося нарахування процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, за погодженою сторонами процентною ставкою у розмірі 31,80 % річних. Відповідач протягом дії кредитного договору систематично вносив грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним зобов`язань за кредитним договором, зокрема, і в частині нарахованих відсотків. За таких обставин суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, заявленою в межах договірних правовідносин сторін та такою, що підлягає задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд зазначає таке. В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 2 800,00 гривень позивачем надано договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року від 09 червня 2025 року, замовлення № 1133 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1133 від 28 березня 2025 року, платіжну інструкцію № 861 від 31 березня 2025 року, замовлення № 1151 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1151 від 28 березня 2025 року та платіжну інструкцію № 879 від 31 березня 2025 року. Згідно із зазначеними вище доказами адвокатом Титаренком В. В. було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» правничі послуги на загальну суму 2 800,00 гривень. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. У частині першій статті 60 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Пунктом 12) частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої, пункту 1) частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). Відповідно до пункту 1) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» задоволено у повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800,00 гривень. Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 6 056,00 гривень.

Outcome: approved