Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ 1. 29 жовтня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , яка подана її представником - адвокатом Стецьковою-Бондар Л.Ф., за змістом якої [INFO] померла її тітка [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Рожни Летичівського району Хмельницької області, місце смерті та поховання - с. Холмівка Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим. Заявниця [PERSON] отримала нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Бахчисарайським районним відділом ДРАЦС Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №383 від 11 квітня 2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно до складу якого увійшла земельна частка (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» с. Кудинка Летичівського району Хмельницької області, розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0277413 від 18 грудня 1996 року. [PERSON] в силу ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1265 ЦК України являється спадкоємцем п`ятої черги майна померлої [PERSON] - є її племінницею, оскільки [PERSON] та матір заявниці [PERSON] були рідними сестрами. Інших спадкоємців та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після [PERSON] не має, оскільки її чоловік [PERSON] помер [INFO] , син [PERSON] помер [INFO] , дочка [PERSON] померла [INFO] . З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, однак їй повідомлено, що вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , адже не підтверджено родинні відносини. За цих обставин заявниця просить суд встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була їй, [PERSON] , [INFO] , рідною тіткою по лінії матері [PERSON] . ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 28 жовтня 2025 року до суду надійшла вказана заява. 3. 31 жовтня 2025 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено у порядку окремого провадження. 4. Судові засідання призначено на: 21 листопада 2025 року, 22 і 29 грудня 2025 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 5. 21 листопада 2025 року заявниця [PERSON] підтримала доводи заяви і просила суд встановити факт родинних відносин із тіткою [PERSON] . 6. 29 грудня 2025 року представник заявниці [PERSON] - адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. 7. 29 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі доказами, заявлені вимоги визнає і не заперечує проти задоволення заяви. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА IV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. За змістом п. 3 ч. 2 і ч. 7 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 9. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (абз. 1 п. 1). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (абз. 1 п. 7). Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання (п. 18). 10. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. 11. Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2024 року у справі 183/3496/24 зазначив, що у зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану дія спрощеного порядку розгляду заяв про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, який визначений у ст. 317 ЦПК України, поширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України. Здебільшого цей спрощений порядок застосовується у зоні воєнних дій та на тимчасово окупованих територіях України, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) сформульовані як «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання спричиняє серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року) Суд приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року, § 142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. Проте держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника. Рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні норм процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. 12. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про смерть та довідці медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт смерті особи. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду. Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі №607/5528/23). V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13. [INFO] у с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 липня 1960 року. 04 травня 1980 року [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, і [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області, уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 травня 1980 року. [INFO] у с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області народилася [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] від 15 березня 2006 року. 14. [INFO] у віці 42 років у с. Зоря Томаківського району Дніпропетровської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20 лютого 1997 року. 15. [INFO] у віці 78 років у с. Рожни Летичівського району Хмельницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2009 року. 16. [INFO] померла громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Рожни Летичівського району Хмельницької області, місце смерті - с. Холмівка бахчисарайського району республіки Крим російської федерації, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 квітня 2018 року, яке видане бахчисарайським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції республіки Крим російської федерації. 17. [INFO] померла громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Рожни Летичівського району Хмельницької області, місце смерті - м. Севастополь російської федерації, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18 жовтня 2023 року, яке видане відділом запису актів цивільного стану гагарінського району міста Севастополя управління запису актів цивільного стану міста Севастополя. 18. 25 березня 2025 року Летичівська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про те, що вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в зв`язку з тим, що відсутній документ про смерть спадкодавця та не підтверджено родинні відносини. Рекомендовано звернутись до суду для визнання факту смерті [PERSON] та визнання факту родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем. 19. 31 березня 2025 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана виписка з погосподарських книг, які зберігаються в Кудинському старостаті, за 1953-2020 роки, за змістом якої: [PERSON] , 1930 року народження - голова двору (помер, актовий запис від 01 лютого 2009 року), [PERSON] , 1934 року народження - дружина (в 2011 році вибула в кримську область, померла у 2018 році), [PERSON] , [INFO] - син ( [INFO] вибув в с. Катюжанка), [PERSON] , [INFO] - син (03 листопада 1977 року вибув в Дніпропетровську область), [PERSON] , [INFO] - дочка (21 квітня 1980 року вибула в Бахчисарай), [PERSON] , [INFO] - син (20 жовтня 1982 року вибув в армію). 20. 14 квітня 2025 року Державний архів Хмельницької області повідомив [PERSON] , що книги реєстрації актових записів про народження по с. Рожни Летичівського району Хмельницької області за 1934 рік і за 1936 рік на державне зберігання не надходили, тому надати інформацію про народження [PERSON] і [PERSON] не можуть. 21. 15 квітня 2025 року сформовано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за змістом якого 11 листопада 1956 року виконавчим комітетом Чаплянської сільської ради Летичівського району Хмельницької області складено актовий запис №11 про шлюб: відомості про чоловіка - [PERSON] , відомості про дружину: [PERSON] - до реєстрації шлюбу, [PERSON] - після реєстрації шлюбу, [PERSON] (так в реєстрі), актовий запис про розірвання шлюбу - №28 від 12 квітня 1983 року. 22. 26 червня 2025 року сектор №2 відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомив, що [PERSON] була включена до списку-членів громадян Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» с. Кудинка, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №11, виданого 05 вересня 1995 року. На підставі розпорядження Летичівської райдержадміністрації №387 від 12 грудня 1996 року [PERSON] був виготовлений та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0277413, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 18 грудня 1996 року за №412. Розмір земельної частки (паю) становить 3,84 в умовних кадастрових гектарах. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0277413 на підставі розпорядження Летичівської районної державної адміністрації №478/2008-р від 03 жовтня 2008 року [PERSON] був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №179297. Акт не був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю. Земельна ділянка площею 1,85 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Кудинської сільської ради сформована, як об`єкт цивільних прав відповідно до ст. 79-1 ЗК України та внесена до Державного земельного кадастру із кадастровим номером 6823083300:05:001:0116. 23. 01 жовтня 2025 року виконавчим комітетом Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області видана довідка про те, що [PERSON] постійно і на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , померла [INFO] . 24. 25 грудня 2025 року Летичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив про відсутність в архіві відділу актового запису про шлюб: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . 25. У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була заявниці [PERSON] рідною тіткою по лінії матері [PERSON] . VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 26. Сукупність досліджених письмових доказів та показань свідків дає суду підстави для висновку, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була заявниці [PERSON] , [INFO] , рідною тіткою по лінії матері [PERSON] . 27. Встановити факт родинних відносин в позасудовому порядку заявниця [PERSON] немає можливості, оскільки державний нотаріус у листі від 25 березня 2025 року зазначила, що вона не може саме через не підтвердження родинних відносин оформити спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та в зв`язку з тим, що відсутній документ про смерть спадкодавця. 28. Судом оцінено документи, видані органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, виключно в контексті того, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт смерті особи, тому саме з метою реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника судом такі документи приймаються до уваги, зважаючи на вищеназвані загальні принципи («Намібійські винятки»). VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 29. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вимоги процесуального закону, судові витрати при розгляді справ окремого провадження не відшкодовуються. VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 30. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник у заяві, знайшли своє підтвердження, тому заява про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами є обґрунтованою і підлягає задоволенню. 31. У абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Outcome: approved