Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. - адвокат Ткаченко Ю.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь позивача заборгованості за договором позики №3914918 від 29.12.2020 укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем у розмірі 8910,69 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Позов мотивовано тим, що 29.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №3914918, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. За яким останньому було надано кредитні кошти у розмірі 3150,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,99%. 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №3914918 від 29.12.2020. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №3914918 від 29.12.2020. Відповідно до реєстру прав вимог до договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 8972,78 грн, з яких: 3150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 5822,78 грн - сума заборгованості за відсотками. Усупереч умовам договору відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив відповідного платежу для погашення заборгованості ні перед позикодавцем-первісним кредитором, ні перед позивачем, у зв`язку з чим і подано даний позов про стягнення зазначеної вище заборгованості та судових витрат по справі. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 29.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №3914918, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.п.14). Відповідачу було надано 29.12.2020 о 17:33:00 одноразовий ідентифікатор AALNCVNJc5 для підписання договору позики №3914918 від 29.12.2020, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.п. 14). Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту 3150,00 грн, строк кредитування 30 днів, 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з копією платіжної інструкції, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 29.12.2020 здійснило перерахунок коштів в сумі 3150,00 грн на рахунок відповідача № [NUMBER] (а.п. 15). Відповідно до п. 4.2 Договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/, їх зміст, суть об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (прологнація) йому зрозумілі. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договором позики, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору позики. Що також підтверджується інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 18.11.2025 з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку 29.12.2020 було зараховано кошти у розмірі 3150,00 грн. Згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] за Договором позики №3914918 від 29.12.2020 за період з 29.12.2020 по 15.10.2025 така становить - 8910,69 грн, з яких: 3150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 5760,69 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.6-8). Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №3914918 від 29.12.2020 (а.п.20 зворот-22), що зазначено у Реєстрі прав вимог №1 (а.с.23). 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №3914918 від 29.12.2020 (а.п.24-26). Відповідно до реєстру прав вимог до договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму суму 8972,78 грн, з яких: 3150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 5822,78 грн - сума заборгованості за відсотками (а.п.27). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. У подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, відповідачем суду надано не було, а також не подано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку з чим сума заборгованості за Договором позики №3914918 від 29.12.2020, яку позивач просить стягнути з [PERSON] у розмірі 8910,69 грн підлягає стягненню з останього. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, дійшов до переконання, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на такі обставини. На підтвердження надання правничої допомоги були надані такі документи: договір № 25-08/25 від 25.08.2025, укладений між адвокаткою Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у розділі 4 якого визначено вид правничої допомоги та розмір винагороди адвоката; копія ордеру на надання правничої допомоги за договором 25-08/25 від 25.08.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099; копія витягу з Акту № 4-ФП від 13.10.2025 про приймання-передачу наданої правничої допомоги за договором 25-08/25 від 25.08.2025; копія акта приймання-передачі справ щодо надання правничої допомоги до договору від 25.08.2025, у якому за №1517 зазначено про складання позовної заяві щодо[PERSON] ; копія платіжної інструкції від 15.10.2025, у призначенні платежу якої зазначено: «Оплата згідно з Актом № 4ФП приймання наданої правничої допомоги від 13.10.2025 за Договором про надання правничої допомоги 25-08/25 від 25.08.2025 без ПДВ» (а.с.28-31). В силу положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Натомість, на думку суду, враховуючи складність справи, незначний об`єм виготовлених представником процесуальних документів, справа розглядалася без участі сторін, сума витрат на професійну правничу допомогу яка підлягає стягненню з відповідача, підлягає зменшенню з 4500 грн до 3 000 грн. Розмір понесених витрат на таку суму, на думку суду, відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт. При розподілі судових витрат суд керується статтею 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved