Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочене найменування - АТ «А-БАНК») - Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності №22908652-К-Н-О від 23.01.2024р. та довіреності у порядку передоручення від 22.10.2025р., - звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.12.2023р. в розмірі 52 629,47 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідачка порушила умови укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки допустила прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка станом на 25.11.2025р. становить 52 629,47 грн. і складається з наступних сум: заборгованість за кредитом - 42 855,49 грн., проценти за користування кредитом - 9 773,98 грн. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. А тому, просить стягнути із [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.12.2023р. в загальній сумі 52 629,47 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2025р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 11.12.2023р. відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. При цьому, остання підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, а також Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Вигода» /а.с. 14-17/. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил банківських послуг в А-Банк, Умов та Правил надання банківських послуг, з чим і погодилася Позичальник при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил /а.с. 14/. Як вбачається із умов договору (Заяви про встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода») ним визначений розмір процентів, а саме: пільгова процентна ставка - 0,000001% (у пільговий період - до 62 днів), базова процентна ставка - 3,4% на місяць, що складає 40,80% річних. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань - 6,8% на місяць. Окрім того, сторонами визначені і наступні умови кредитування: сума ліміту від 1 000 грн. до 200 000 грн.; строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження; розмір щомісячного платежу - не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом та не менше 100 грн., й не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку та Заяви про встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 11.12.2023р. відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] - строком дії до грудня 2031 року, № [NUMBER] - строком дії до грудня 2031 року, № [NUMBER] - строком дії до грудня 2031 року /а.с. 33 - зворотній бік/, а також надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 10.02.2014р. - в розмірі 2 000 грн., який 07.04.2024р. - збільшено до 3 000 грн., 07.04.2024р. - збільшено до 42 900 грн. /а.с. 33/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки складає - 52629,47грн. та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42 855,49 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами в розмірі 9 773,98 грн., що стверджується розрахунком заборгованості /а.с. 9-13/ та випискою по картці відповідачки (рахунок № [NUMBER] ), (а.с. 18-32). Оскільки відповідачка в добровільному порядку не погоджується повернути заборгованість, обчислену позивачем, то останній звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1734). При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За частиною першою статті 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (а. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 641 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1734 до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (а. 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1734). Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у ч. 2 ст. 9 Закону №1734 передбачена у частині третій статті 9 цього Закону. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) ч. 6 ст. 9 Закону №1734). Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №1734 договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). За матеріалами справи судом встановлено, що на підставі заяви відповідачки від 11.12.2023р. їй були надані позивачем кредитні кошти шляхом зарахування на поточний рахунок відповідачки, що стверджується випискою по картці. Також судом встановлено, що відповідача перестала вчасно сплачувати щомісячні платежі, розмір яких визначений договором, в зв`язку з чим має заборгованість за договором від 11.12.2023р. в загальній сумі 52 629,47 грн. /а.с. 9-13/. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі від 11.12.2023р., і вона користувалася кредитними коштами, однак перестала сплачувати кошти на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 25.11.2025р. складає 52 629,47 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 42 855,49 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами - 9 773,98 грн. /а.с. 9-13/. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору від 11.12.2023р. відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повертає, а зокрема не сплачує тіло кредиту та відсотки, чим порушує умови договору, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (основний борг) - 42 855,49 грн. та заборгованості за процентами - 9 773,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на загальну суму 52 629,47 грн. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення на суму 52 629,47 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422,40грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 422,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved