Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Представник позивача [PERSON] - адвокат Євдокимова Юлія Вікторівназвернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у загальному розмірі 369324, 00 грн., а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.05.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. За умовами договору позики [PERSON] . 26.05.2024 року надала [PERSON] позику грошей у сумі 200000,00 грн, на строк до 26.07.2024 року із сплатою процентів у розмірі 10% від суми позики щомісячно. У випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник зобов`язується сплатити пеню у розмірі 2% (два відсотки) за день користування коштами від суми несвоєчасно повернутих коштів. 26.05.2024 позикодавець передав, а позичальник отримав 200000,00 грн, про що свідчить підпис Позичальника. В день настання строку виконання зобов`язання - 26.07.2024 року позичальник зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою не виконав. Тому, відповідно до умов договору позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму позики у розмірі 200000,00 грн. та проценти за користування позикою у сумі 169324,00 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 07.05.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 06.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Євдокимова Юлія Вікторівнапідтримала позовні вимоги, з підстав зазначених у позові та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання сторони не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання поштових відправлень, які повернулися із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», із заявами по суті справи, клопотаннями чи відзивом до суду не звертався. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. ІІІ.Фактичні обставини,встановлені судом. Судом встановлено, що 26.05.2024 [PERSON] взяв у [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 200000, 00 грн., на строк до 26.07.2024 року із сплатою процентів у розмірі 10% від суми позики щомісячно. У випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник зобов`язується сплатити пеню у розмірі 2% (два відсотки) за день користування коштами від суми несвоєчасно повернутих коштів. Відповідачем власноруч заповнена та підписана розписка від 26.05.2024 (а.с. 5). Боргова розписка заповнена та підписана [PERSON] , відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, що наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Вищезазначена розписка, складена 26.05.2024 підтверджує як факт отримання відповідачем коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти, що не виконані відповідачем, оскільки оригінали розписок надала суду саме сторона позивача. Згідно розрахунку суми заборгованості, наданої стороною позивача, з яким погоджується суд, борг становить 169324,00 грн., з яких:сума позики - 200000,00 грн. та проценти за користування позикою 169324,00 грн. (200000,00 грн. х 10% = 20000,00 грн. щомісячно х 8 місяців 14 днів (27.07.2024- 10.04.2025). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики стороною позивача надано суду оригінал розписки відповідача від 26.05.2024 (а.с. 49). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що стороною позивача надано належні та допустимі докази існування між [PERSON] та [PERSON] зобов`язальних правовідносин. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Боргова розписка від 26.05.2024 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами і отримання коштів відповідачем, як наслідок виникнення у нього обов`язку в їх поверненні. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості та відсотків приймається судом як достовірний. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3693,24 грн. (а.с. 6).

Outcome: approved