Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

30 червня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду звернувся представник позивача Савченко Т.О. з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором № 27.11.2019-010000992 від 27 листопада 2019 року, укладеного з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у розмірі 14 240,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та [PERSON] 27 листопада 2019 року укладено Кредитний договір № 27.11.2019-010000992 (далі за текстом «Договір») шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується довідкою субконто (виписка). Строк користування Кредитом за умовою «Короткий кредит»: 14 календарних днів з дати отримання за умовою «Короткий кредит»: 2 240,00 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), сплачуються до 11 грудня 2019 включно. Відповідно до Заявки від 27 листопада 2019 року та чеку про електронний переказ коштів від 27 листопада 2019 року, Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 8 000,00 грн, а Відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25 червня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 14 240,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 8 000,00 грн та за відсотками - 2 240,00 грн, а також штраф у розмірі 4 000,00 грн (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 27.11.2019-010000992 від 27.11.2019 року), чим порушуються права та інтереси Позивача. За Договором факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, ТОВ «Споживчий центр» відступив ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 27.11.2019-010000992 від 27 листопада 2019 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2025 року справу передано у провадження судді Миргород В.С. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 26 серпня 2025 року від представника відповідача - адвоката Гудзь В.Л. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити у задоволенні позову з підстав того, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки в доданих до позовної заяви документах відсутня квитанція (платіжне доручення) на підтвердження того, що ТОВ «Споживчий центр» перераховано 8 000,00 грн відповідачу, зазначаючи, що заборгованість відповідача утворилася саме за кредитним договором №27.11.2019-010000992 від 27 листопада 2019 року, ТОВ «Новий Колектор» не надав суду копію вказаного договору (Вх. № 5131/25-Вх від 26.08.2025 р.; Вх. №5133/25-Вх від 26.08.2025 р.). 27 серпня 2025 року від представника ТОВ «Новий Колектор» - адвоката Савченко Т.О., надійшла відповідь на відзив, в якому остання просить позовну заяву ТОВ «Новий Колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, яка вмотивована тим, що відповідач, за власною заявою було здійснено вищевказане перекредитування. При цьому, сплативши проценти за користування грошовими коштами за первинним кредитом, вимогу з повернення тіла кредиту за первинним кредитним договором було зараховано за наступним кредитним договором. Жодної повторної видачі кредитних коштів відповідачу не здійснювалось. Також зазначає, що Кредитний договір, що складається з пропозиції про укладання кредитного договору (оферта), заявки на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору, укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, містить відповідні підписи сторін та всі істотні умови. Зауважуючи, що аргументи відповідача щодо недійсності договору є надуманими, безпідставними та незаконними, побудованими виключно на власних припущеннях та небажанні виконувати умови Кредитного договору та сплачувати заборгованість, адже уклавши Кредитний договір з метою перекредитування, умови Кредитного договору жодним чином не порушували інтереси Відповідача, проте з виникненням простроченої заборгованості виявилось, що Договір, начебто, не був укладений, що в цілому доводить намагання боржника ухилитись від взятих на себе зобов`язань (Вх. №5172/25-Вх від 27.08.2025 р.; Вх. № 5174/25-Вх від 28.08.2025 р.). Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився. В позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 25 листопада 2025 року витребувано у ТОВ «Споживчий Центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133, літера А) та у ТОВ «Новий Колектор» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) докази на підтвердження суми виданого кредиту відповідачу та його подальшу зміну; строку дії картки, виданої відповідачу; довідки (виписки) про рух грошових коштів по рахунку відповідача, на підтвердження факту користування відповідачем грошовими коштами. 11 та 15 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 25 листопада 2025 року від ТОВ «Споживчий Центр», надіслано заяви згідно яких до суду надано копії документів на підтвердження того, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 13 листопада 2019 року було укладено кредитний договір 13.11.2019-100005340 у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». На виконання умов вказаного кредитного договору Товариством були перераховані грошові кошти в сумі 8 000,00 грн, додаючи копію квитанції. Додаючи, що грошові кошти були перераховані на картку № [NUMBER] з призначенням платежу: №13.11.2019-100005340. Надати її повний номер не виявляється можливим, оскільки грошові кошти були сплачені через платіжну систему «ІPay», яка не надає повний номер картки, а відповідно до Розділу 3 п.64 п.п. 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний засобу чи його реквізитів. Іншою інформацією про платіжні картки та транзакції Товариство не володіє, оскільки згідно чинного законодавства в Товариства відсутні законні підстави для її отримання і зберігання. Вказана інформація повинна бути наявна у надавачів відповідних платіжних послуг. Надати довідки (виписки) про рух грошових коштів по рахунку відповідача, на підтвердження факту користування відповідачем грошовими коштами не виявляється можливим, оскільки кредитний договір укладено без відкриття рахунку (Вх. № 7277/25-Вх від 11.12.2025 р.; Вх. №7324/25-Вх від 15.12.2025 р.). Також 05 січня 20256 року, через систему «Електронний суд» надійшла від представника позивача Савченко Т.О., згідно якої остання просить звернути увагу суду на такі обставини, а саме: 27.11.2019 відповідачем було укладено кредитний договір № 27.11.2019-010000992 з ТОВ «Споживчий центр» на суму 8 000,00 грн, зі строком користування 14 календарних днів з дати отримання, проценти 2 240,00 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), сплачуються до 11.12.2019 року включно. Також, позивачем надано копію підтвердження укладання кредитного договору. Зазначений документ також є невід`ємною частиною кредитного договору. Разом з тим зазначений документ містить Заяву позичальника про перекредитування/зарахування. Вважаємо за потрібне процитувати текст, підписаної відповідачем зазначеної заяви: «На підставі ст.601 ЦК України позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 8 000,00 грн за кредитним договором №27.11.2019-010000992 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8 000,00 грн за кредитним договором №13.11.2019-100005340 від 13.11.2019. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором №27.11.2019-010000992 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором №13.11.2019-100005340 від 13.11.2019 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява є частиною кредитного договору 27.11.2019-010000992». Наголошуючи на тому, що всі документи, які складають кредитний договір, підписані одноразовим ідентифікатором L4579. Відтак, за власною заявою відповідача було здійснено вищевказане перекредитування. При цьому, сплативши проценти за користування грошовими коштами за первинним кредитом, вимогу з повернення тіла кредиту за первинним кредитним договором було зараховано за наступним кредитним договором. Жодної повторної видачі кредитних коштів відповідачу не здійснювалось. Так, кредитний договір, що складається з пропозиції про укладання кредитного договору (оферта), заявки на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору, укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, містить відповідні підписи сторін та всі істотні умови. Окремо слід звернути увагу на Заявку, що є невід`ємною частиною пропозиції укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився 27.11.2019 року копія якої наявна в матеріалах справи), яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором L4579 (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, підписавши зазначений документ, відповідач визнав і підтвердив в тому числі наступне: що інформація, зазначена в частині другій ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій ст. 12, частині другій ст. 13 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана, крім того, він ознайомився з нею за посиланням (https://sgroshi.com.ua); ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти); підтверджує, що ознайомлений та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 27.11.2019-010000992 від 27.11.2019, з яким попередньо уважно ознайомився; акцептовані умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті (Вх. №68/26-Вх від 05.01.2026 р.). В свою чергу, 05 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гудзь В.Л. надійшла заява про дострокове припинення договору надання правничої допомоги (Вх. № 99/26-Вх від 05.01.2026 р.). Представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. В позовній заяві просить розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яку повернуто з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до такого висновку. Судом установлено, що 27 листопада 2019 Відповідачем було укладено кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр» на суму 8 000,00 грн зі строком кредитування 14 календарних днів зі сплатою 28 % (фіксована незмінювана процентна ставка). До позовної заяви Позивачем додано копію Кредитного договору, підтвердження зазначеного відображено у Заявці, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору. Всі документи, які складають Кредитний договір, підписані одноразовим ідентифікатором L4579. Заявка є невід`ємною частиною пропозиції укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився 27.11.2019 року (копія якої наявна в матеріалах справи), яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором L4579 (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, відповідачем на виконання умов вказаного кредитного договору було перераховано грошові кошти в сумі 8 000,00 грн, додаючи копію квитанції. Додаючи, що грошові кошти були перераховані на картку № [NUMBER] з призначенням платежу: №13.11.2019-100005340, що підтверджено відповідними доказами наявними в матеріалах справи. 03 травня 2024 року між ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ТОВ «Споживчий Центр» було укладено договір факторингу №030524-12, за умовами якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги за договорами позики, в тому числі за договором позики № 13.11.2019-100005340 від 13 листопада 2019 року, який укладений між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] . Отже, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Частиною 1 ст.1048 УК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною 8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що відповідач, який був належним чином повідомленим про розгляд справи, у поданому відзиві не спростував, зазначені у позовній заяві обставини та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог, на підставі доказів, що є в матеріалах справи позовна заява підлягає задоволенню, так як відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором. Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 422,40 гривень, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved