Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: її трудових відносин з Сільськогосподарським виробництвом «Зачепилівський відгодівельний радгосп» у період з 13.04.1984 по 09.03.1998, а також належності їй трудової книжки [NUMBER] від 13.04.1984. У заяві зазначила, що 13.04.1984 вона розпочала працювати в Сільськогосподарському виробництві «Зачепилівський відгодівельний радгосп», де працювала по 09.03.1998. Вказаним господарством було виписано трудову книжку [NUMBER] від 13.04.1984. По досягненні пенсійного віку вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №204150008202 від 22.04.2025 їй було відмовлено у зарахуванні трудового стажу за період з 13.04.1984 по 09.03.1998 по причині наявності помилки в трудовій книжці [NUMBER] від 13.04.1984, а саме зазначено її прізвище як « [PERSON] », замість вірного прізвища « [PERSON] » відповідно до паспорту. Згідно довідки КП «Зачепилівський трудовий архів» документи по Сільськогосподарському виробництву «Зачепилівський відгодівельний радгосп» не були передані до архіву, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] (кожен окремо) підтримали заявлені вимоги та наполягали на встановленні факту, що має юридичне значення. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Дударева І.І. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти вимог [PERSON] заперечень не має. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Майборода К.В. в судовому засіданні вказала, що у вирішенні заяви [PERSON] покладається на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що разом з [PERSON] працював в «Зачепилівському відгодівельному радгоспі» на посаді шофера, а [PERSON] ветеринарним фельдшером. Свідок зазначив, що часто возив [PERSON] на автомобілі по робочим питанням. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона працювала бухгалтером в Сільськогосподарському виробництві «Зачепилівський відгодівельний радгосп» та підтвердила, що з 1984 року на цьому ж підприємстві почала працювати ветфельдшером [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), якій вона також нараховувала заробітну плату. Працювала [PERSON] приблизно до кінця 90-х років. Вислухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05.09.2001 Зачепилівським РВ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в смт. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області. Російською мовою ПІБ записано як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] дошлюбним прізвищем заявниці є « [PERSON] » (російською мовою). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується зміна прізвища заявниці з дошлюбного [PERSON] на шлюбне [PERSON] . Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 13.04.1984 [PERSON] (російською мовою) 13.04.1984 була прийнята на посаду ветеринарного фельдшера Сільськогосподарського виробництва «Зачепилівський відгодівельний радгосп». В подальшому у зв`язку з укладенням шлюбу відділом кадрів було зроблено виправлення прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » (російською мовою), про що наявний відповідний запис на внутрішній вкладці книжки. Відповідно до архівної довідки КП «Зачепилівський трудовий архів» № 79 від 05.08.2025 неможливо підтвердити трудову діяльність [PERSON] на підприємстві «Зачепилівський відгодівельний радгосп» в період з 1984 року по 1998 рік, через відсутність на зберіганні в архіві документів даного підприємства. З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №204150008202 від 22.04.2025 вбачається, що [PERSON] відмовлено у нарахуванні пенсії за період її роботи з 13.04.1984 по 31.12.1998 по причині розбіжностей у написанні її прізвища у паспорті та трудовій книжці. У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Встановлення цього факту, має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, що також підтверджується показами свідків, а заінтересованими особами не спростовано доводи, викладені у заяві. На підставі викладеного суд вважає доведеним факт праці [PERSON] на посаді ветфельдшера Сільськогосподарського виробництва «Зачепилівський відгодівельний радгосп» у період часу з 13.04.1984 по 09.03.1998. Тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved