Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 21.06.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 144292 в електронній формі з використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачка отримала кредит в розмірі 9 334,00 грн, з яких: 7 000,50 грн на на картку позичальника, 2 333,50 грн на погашення одноразової комісії за надання кредиту, зі строком повернення на 84 дні, тобто до 13.09.2024, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 390,00 % річних (денна процентна ставка 0,9953 %), комісії за управління та обслуговування кредиту за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів за зниженим тарифом в розмірі 1,00 грн та за стандартним (базовим) тарифом в розмірі 100,00 грн. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором від 21.06.2024. Заборгованість відповідачки [PERSON] за цим кредитним договором складає у загальному розмірі 15 299,34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією за управління та обслуговування кредиту. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 21.06.2024 № 144292 у загальному розмірі 15 299,34 грн та понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими розписками /а.с. 70, 72, 95/, відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надала. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 144292 в електронній формі з використанням відповідачкою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 31d0938c, на підставі якого відповідачка отримала кредит для власних потреб в розмірі 9 334,00 грн, з яких: 7 000,50 грн на на картку позичальника, 2 333,50 грн на погашення одноразової комісії за надання кредиту, зі строком повернення на 84 дні, тобто до 13.09.2024, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 390,00 % річних (денна процентна ставка 0,9953 %), комісії за управління та обслуговування кредиту за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів за зниженим тарифом в розмірі 1,00 грн та за стандартним (базовим) тарифом в розмірі 100,00 грн /а.с. 24-27/. Відповідачкою також було підписано з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором додатки до вказаного вище кредитного договору - Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, у яких викладено вказані вище умови надання та повернення кредиту /а.с. 27, 34-35/. 21.06.2024 відповідачка [PERSON] отримала за вказаним вище кредитним договором кредит в розмірі 7 000,50 грн безпосередньо на зазначену нею банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою № 7 від 29.01.2025, наданою ТОВ «ФК «Кредіплюс», про успішність такої операції та випискою за карткою відповідачки, наданою АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 47, 76-77/. 10.10.2024 між ТОВ ФК Кредіплюс та ТОВ ФК Ейс було укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до якого позивач ТОВ ФК Ейс набуло право вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором від 21.06.2024 № 144292, боржником за яким є [PERSON] /а.с. 55-57/. Набуття позивачем ТОВ ФК Ейс права вимоги за зазначеним вище кредитним договором, боржником за яким є відповідачка [PERSON] , також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, Витягу з Додатку № 1 до договору факторингу від 10.10.2024 - Реєстру прав вимоги № 3, платіжною інструкцією від 12.12.2024 № 5179 про сплату ТОВ ФК Ейс грошових коштів ТОВ ФК Кредіплюс за відступлення прав вимоги за договором факторингу /а.с. 11, 12, 59-60/. Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до договору факторингу від 10.10.2024 - Реєстру прав вимоги № 3, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 21.06.2024 № 144292 у загальному розмірі 15 299,34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією за управління та обслуговування кредиту /а.с. 60/. Вказані суми заборгованості підтверджуються також наявними у матеріалах справи карткою обліку виконання кредитного договору від 21.06.2024, наданою первісним кредитором ТОВ ФК Кредіплюс, випискою з особового рахунку [PERSON] за цим кредитним договором, наданою позивачем ТОВ ФК Ейс /а.с. 52, 54/. Додаткових нарахувань з моменту відступлення права вимоги по кредитному договору, позивачем, як новим кредитором, не було здійснено. Всі суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією за управління та обслуговування кредиту були нараховані первісним кредитором ТОВ ФК Кредіплюс. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту укладеного 21.06.2024 між ТОВ ФК Кредіплюс та відповідачкою [PERSON] кредитного договору № 144292 та додатків до нього - Графіку платежів і Паспорта споживчого кредиту, цей договір та додатки відповідно до вимог чинного законодавства підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитні кошти у розмірі 9 334,00 грн за цим кредитним договором були надані відповідачці. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідачка своїм електронним підписом підтвердила, що вона згодна з усіма умовами цього договору, зокрема порядком надання та повернення кредиту, наданою сумою кредиту, строком його повернення, розміром відсотків за його користування, розміром одноразової комісії за надання кредиту, комісії за управління та обслуговування кредиту. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, після укладення вказаного вище договору факторингу від 10.10.2024 № 10102024 у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач ТОВ ФК Ейс набув право вимоги до відповідачки за зазначеним вище кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не погасила позивачу заявлену останнім заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15 299,34 грн. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надала. Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачкою [PERSON] із ТОВ ФК Кредіплюс кредитного договору від 21.06.2024 № 144292, отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 9 334,00 грн, факт переходу до ТОВ ФК Ейс від первісного кредитора ТОВ ФК Кредіплюс права вимоги заборгованості до відповідачки за договором факторингу, порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, яку нараховано в межах строку кредитування та не сплачено боржницею в обумовлені строки, в свою чергу відповідачкою не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ ФК Ейс заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 9 334,00 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту, та у розмірі 5 464,34 грн, що є заборгованістю за відсотками за користування кредитом. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за управління та обслуговування кредиту в розмірі 501,00 грн, суд дійшов такого висновку. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України Про споживче кредитування Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України Про споживче кредитування та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України Про споживче кредитування розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 180/1434/20, від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19, від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21, від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, від 21.02.2024 у справі № 344/3078/23, від 17.04.2024 у справі № 754/644/21. Відповідно до 2.4 кредитного договору від 21.06.2024 знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн /а.с. 25/. Пунктом 2.6.1 кредитного договору від 21.06.2024 передбачено, що періодичність виплат комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані у графіку платежів /а.с. 25/. Водночас, із змісту умов вказаного вище кредитного договору від 21.06.2024, Графіку платежів, Паспорта споживчого кредиту до нього, які підписані відповідачкою, вбачається, що первісний кредитор ТОВ ФК Кредіплюс не зазначив у них перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням та обслуговуванням кредитної заборгованості, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив у позові та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем [PERSON] при укладенні кредитного договору від 21.06.2024. Позивачем також не надано доказів того, що позичальник [PERSON] частіше ніж раз на місяць зверталася до кредитора за інформацією щодо кредиту. Враховуючи вказане вище у сукупності, положення пункту 2.4 кредитного договору від 21.06.2024, яким передбачено сплату комісії за управління та обслуговування кредиту суперечить положенням частини першої та другої статті 11 Закону України Про споживче кредитування, а тому таке положення є нікчемним. Враховуючи вказане вище у сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки за кредитним договором від 21.06.2024 заборгованості за комісією за управління та обслуговування кредиту в розмірі 501,00 грн. Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором від 21.06.2024 № 144292 у загальному розмірі 14 798,34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що позов задоволено частково, а саме на 96,73 %, у справі наявні документи, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 422,40 грн /а.с. 62/ та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн /а.с. 13-16/,

Outcome: partial