Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

16 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №3507705886/501961 від 02 березня 2020 року в розмірі 8 627,50 грн., яка складається з: 2 500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6 127,50 грн. прострочена заборгованість за комісіями і відсотками та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (надалі за текстом ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група») і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №3507705886/501961. Відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості. Первинним кредитором було відступлене право вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» (надалі за текстом ТОВ «Сіті Фінанс»), яке в свою чергу відступило право вимоги позивачу, який набув право вимоги. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/1684/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» у судове засідання не з`явився, згідно з матеріалами справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем договору про надання фінансового кредиту №3507705886/501961 від 02.03.2020, відповідач отримала кредит в розмірі 2 500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків, передбачених кредитним договором, на строк 30 днів до 31.03.2020. Відповідно до п. 1.2 договору, строк дії останнього 30 днів, але у будь-якому разі договір діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором. Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та станом на день видачі кредиту мало право на здійснення фінансових операцій основні види економічної діяльності 64.19 «Інші види грошового посередництва», зокрема, діяльність, пов`язана з виконанням доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, у тому числі розрахунково-касове обслуговування населення, включаючи виплату державних пенсій та грошових допомог, іншу фінансову діяльність, що здійснюється операторами поштового зв`язку. Укладений договір складається з Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3507705886/501961 від 02.03.2020, Додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту №3507705886/501961 від 02.03.2020 Графіку розрахунків та орієнтованої сукупної вартості кредиту. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідачем вказаний договір підписаний 02.03.2020 електронним підписом R85814 у формі одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредитні кошти було перераховано на рахунок відповідача (платіжну картку, зазначену у договорі № 5168-75ХХ-ХХХХ-8045). 20.08.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу № 1-20/08/21, за умовами якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передало ТОВ «Сіті Фінанс» право вимоги до боржників згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 1-20/08/21 від 20.08.2021, зокрема, право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №3507705886/501961 від 02.03.2020. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 8 627 грн. 50 коп. та складається із: залишку по тілу кредиту у розмірі 2 500 грн. 00 коп. та залишку по відсотках у розмірі 6 127 грн 50 коп. 25.08.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс» та ТОВ «ФК Айконс» укладено договір відступлення права вимоги № 1-25/08/21, згідно якого ТОВ «Сіті Фінанс» передало ТОВ «ФК Айконс» право вимоги до боржників згідно Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-25/08/21 від 25.08.2021, зокрема, право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №3507705886/501961 від 02.03.2020. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 8 627 грн. 50 коп. та складається із: залишку по тілу кредиту у розмірі 2 500 грн. 00 коп. та залишку по відсотках у розмірі 6 127 грн. 50 коп. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 8 627 грн. 50 коп. та складається із: залишку по тілу кредиту у розмірі 2 500 грн. 00 коп. та залишку по відсотках у розмірі 6 127 грн. 50 коп. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтями 1046, 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України). Вищезазначений договір підписаний за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищезазначеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Необхідність виконання зобов`язання належним чином та обов`язковість виконання договору закріплені в статях 525-526, 530, 629 ЦК України. В даних правовідносинах у порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язання та спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved