Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій зазначила, що 27 червня 1990 року їй було видано диплом серії [NUMBER] , яким підтверджено, що вона закінчила повний курс Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора інституту інженерів залізничного транспорту за спеціальністю «будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство»; рішенням Державної екзаменаційної комісії від 27 червня 1990 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію інженера шляхів сполучення будівельника. Диплом серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , підтверджує здобуття освіти за спеціальністю «будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство» від 27 червня 1990 року. Однак у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 11 липня 2002 року, прізвище громадянки записано як [PERSON] . Тобто прізвище в дипломі відрізняється від прізвища в паспорті громадянина України однією літерою: у дипломі зазначено « [PERSON] », а в паспорті « [PERSON] ». 23 жовтня 2025 року представником [PERSON] подано адвокатський запит до Міністерства освіти і науки України з метою з`ясування належності диплома серії [NUMBER] від 27.06.1990 громадянці України [PERSON] ; повідомлення, який заклад є правонаступником/ відповідальним за зберігання архівів і видачу дубліката у разі встановлення помилки в написанні прізвища, та чи можливо оформити дублікат із правильним написанням відповідно до чинних правил оформлення документів про освіту. Листом від 28 жовтня 2025 року № 3/9535-25 МОН України повідомило, що Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (раніше Дніпропетровський ордена Трудового Червоного Прапора інститут інженерів залізничного транспорту ім. М. І. Калініна) реорганізовано шляхом приєднання до Українського державного університету науки і технологій, який є правонаступником зазначеного закладу освіти. Також МОН України повідомило, що інформацію про навчання осіб у закладах вищої освіти та видані закладами освіти за акредитованими освітніми програмами дипломи вносять до Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти з 2000 року. Таким чином, підтвердити факт видачі документа про вищу освіту, виданого до 2000 року, може заклад вищої освіти, який видав документ про вищу освіту. 28 жовтня 2025 року та 10 листопада 2025 року адвокатом надіслано запити до Українського державного університету науки і технологій щодо підтвердження належності диплома серії [NUMBER] від 27.06.1990 громадянці України [PERSON] та можливості видати дублікат диплома із виправленим прізвищем. Проте станом на день подання цієї заяви письмової відповіді від університету не отримано. Заявник просила суд встановити факт здобуття громадянкою України [PERSON] вищої освіти за спеціальністю «Будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство», здобуття кваліфікації «Інженера шляхів сполучення будівельника» у Дніпропетровському ордені Трудового Червоного Прапора інституті інженерів залізничного транспорту та отримання диплому серії [NUMBER] від 27 червня 1990 року, реєстраційний № [NUMBER] і виписки із залікової відомості від 27 червня 1990 року за спеціальністю «Будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство». Встановити факт належності громадянці України [PERSON] документу про отримання вищої освіти, а саме диплома серії [NUMBER] від 27 червня 1990 року, реєстраційний № 21384, виданого Дніпропетровським орденом Трудового Червоного Прапора інституту інженерів залізничного транспорту. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року відкрито провадження по справі. Заявник та її представник в судовому засідання заявлені вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи - Міністерства освіти і науки України надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення відповідно до норм чинного законодавства. Представник Українського державного університету науки і технологій до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення поданої заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 1990 року заявниці було видано диплом серії [NUMBER] , яким підтверджено, що вона закінчила повний курс Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора інституту інженерів залізничного транспорту за спеціальністю «будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство»; рішенням Державної екзаменаційної комісії від 27 червня 1990 року заявниці присвоєно кваліфікацію інженера шляхів сполучення будівельника. Диплом серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , підтверджує здобуття освіти за спеціальністю «будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство» від 27 червня 1990 року. Однак у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 11 липня 2002 року, прізвище заявника записано як [PERSON] . Тобто прізвище в дипломі відрізняється від прізвища в паспорті заявниці. На даний час немає можливості одержати новий чи внести зміни в наявний документ. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення даного факту, і факт належності документу, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , Диплому серії [NUMBER] від 27 червня 1990 року, реєстраційний № 21384 про закінчення Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту за спеціальністю «Будівництво залізниць, шлях та шляхове господарство» з присвоєнням кваліфікації інженера шляхів сполучення будівельника, виданого на ім`я [PERSON] , що само по собі є доказом здобуття вищої освіти. В іншій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки диплом є документом про отримання вищої освіти і саме він підтверджує факт здобуття заявницею відповідної вищої освіти, зазначеної у дипломі. Судові витрати по справі не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial