Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що вона є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, вони проживають без будь-якого батьківського догляду і виховання. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року задоволено позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Згідно розрахунку Мукачівського міського відділу ДВС від 01.02.2023 заборгованість по аліментам складає 204 947 грн. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2023 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволено повністю. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.04.2023 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2024 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.04.2023 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволено, вказане заочне рішення скасовано, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2025 залучено до участі по справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2025 зобов`язано селищного голову Чинадіївської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області надати суду письмовий висновок Виконавчого комітету Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області щодо розв`язання спору по цій справі у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. [PERSON] додатково пояснила, що вона не проживає однією сім`єю з відповідачем з середини літа 2019 року. У період спільного проживання відповідач батьківські обов`язків не виконував неналежним чином, а після розлучення взагалі припинив їх виконувати. З часу припинення спільного проживання літом 2019 року відповідач один раз у 2019 році відвідав дітей у школі та три рази брав їх на прогулянку. Вперше відповідач забрав двох молодших дітей для спільного проведення часу приблизно через місяць після припинення спільного проживання, старший син відмовився зустрічатися з батьком. Після зустрічі з батьком діти повідомили їй, що батько привіз їх за місцем його проживання і залишив самих у кімнаті. Зазначена зустріч батька з дітьми тривала приблизно 4-5 годин. Приблизно через тиждень після зазначеного побачення відповідач вдруге забрав дітей для спільного проведення часу, але діти їй повідомили, що батько знову залишив їх самих у кімнаті за місцем його проживання дивитися телевізор. Друга зустріч відповідача з дітьми тривала біля двох годин. У жовтні 2019 року відповідач знову виявив намір забрати дітей для спільного проведення з ними часу, тому вона поцікавилась де будуть перебувати діти під час побачення, але відповідач відповів, що це не її справа. На цей раз вона не дозволила відповідачу забрати дітей, оскільки вони були в стресовому стані і запропонувала звернутися до органу опіки та піклування для встановлення графіку та порядку побачень з дітьми, але відповідач сказав, що йому це не потрібно. У подальшому відповідач жодного разу не звертався до неї з приводу побачень з дітьми. Крім того, відповідач звертався до неї СМС повідомленням з проханням повідомити про місце навчання дітей, але вона залишила його без відповіді. Також відповідач один раз відвідав дітей у школі і кожному сину дав грошові кошти. Після цього з дітьми не зустрічався і не спілкувався. При зустрічі з дитиною в місті відповідач пройшов повз сина і не спілкувався з ним. На момент припинення спільного проживання мобільний телефон був у старшого сина [PERSON] і відповідач телефонував йому, але син не відповідав на дзвінки і [PERSON] перестав телефонувати. Відповідач не дарував дітям на свята подарунків. Був випадок коли кур`єр приніс посилку для дітей, але вона її не прийняла, оскільки не було інформації про адресанта. Відповідач не виконував рішення суду про стягнення аліментів, тому вона два рази зверталася із заявами про притягнення його до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, після першого звернення він частково відшкодував заборгованість у розмірі 15 000,00 грн, після другого - 30 000,00 грн, але повністю заборгованість не відшкодував і вона існує по теперішній час. Старший син навчався в музикальній шкоді і йому потрібно було купити саксофон, відповідач обіцяв йому, що купить, але не купив. У подальшому саксофон для [PERSON] купили її батьки. Вона не налаштовувала дітей проти відповідача і не зверталася про притягнення його до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Діти самі не бажають з ним спілкуватися. Діти зверталися до її батьків з проханням змінити прізвища на їхні. Після звернення з позовом до суду відповідач продовжує не спілкуватися з дітьми, а зустрічаючи їх в приміщенні суду не здоровається і не розмовляє з ними. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував і пояснив суду, що після припинення сімейних відносин з позивачкою він зустрічався з дітьми за місцем його проживання. Купляв дітям речі, солодощі, але докази на підтвердження зазначеного відсутні. Влаштував дітей у дитячий садок, за який сам і оплачував. Кожному сину на день народження купив мобільний телефон і в подальшому поповнював рахунки за користування зв`язком. Від знайомих йому стало відомо в якому навчальному закладі навчаться діти, після чого він відвідував дітей у школі, давав їм грошові кошти. Коли проїжджав через с. Чинадієво, то зустрічав дітей, розмовляв з ними. Брав дітей разом з собою на роботу. На уточнюючі запитання учасників справи та суду пояснив, що після припинення спільного проживання з дружиною та дітьми він двічі брав дітей за місцем його проживання, дарував подарунки, сплачував аліменти і приходив декілька разів до школи. Іншої участі у житті дітей не приймав, оскільки вони сторонилися його, не відповідали на телефонні дзвінки, а він не бажав приходити за місцем їх проживання. З дітьми не спілкувався, але має таке бажання. Його заборгованість по аліментам є незначною, основна заборгованість це штрафи. Останнім часом переписувався з дітьми за допомогою СМС повідомлень. У приміщенні суду діти не відреагували на його звернення, тому він поздоровався з усіма присутніми. У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що після розірвання шлюбу у відповідача були спроби спілкуватися з дітьми, але позивачка перешкоджала в цьому, тому відповідач був обмежений у вихованні дітей. Відповідач свідомо не ухилявся від сплати аліментів. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник Виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Виконавчий комітет Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області просила при постановленні рішення взяти до уваги висновок щодо вирішення спору і ухвалити рішення на розсуд суду. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Із копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 27.01.2020, серія [NUMBER] від 02.12.2009, серія [NUMBER] від 13.09.2010 встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] відповідач по справі (а.с. 3-5, т.1). Таким чином, судом встановлено, що мамою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є [PERSON] , але з позовом до суду звернулася [PERSON] , яка надала суду копію паспорта від 01.09.2020 на підтвердження її особи, але не надала докази, які підтверджують зміну її прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Водночас в судовому засіданні відповідач визнав факт того, що позивачка [PERSON] приходиться мамою Суд вважає факт того, що позивачка є колишньою дружиною відповідача [PERSON] і у них в шлюбі народилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підлягає доказуванню відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки зазначені обставини визнані відповідачем. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.02.2023 №5, складеного старшим державним виконавцем Мукачівського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осташук Л.С. вбачається, що згідно виконавчого листа №2/303/1672/17 виданого 14.08.2017 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до 25.07.2020, починаючи з 25.07.2017, заборгованість станом на 31.01.2023 становить 204 947,50 грн (а.с. 6-7 т. 1). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.11.2025 заборгованість станом на 30.11.2025 становить 250 160,35грн, штраф в розмірі 191 489,60 грн, виконавчий збір в розмірі 40 901,25грн (а.с. 94-96 т. 2). Згідно довідки Чинадіївської гімназії Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 08.02.2023 [PERSON] , [INFO] (7 клас), [PERSON] , [INFO] (8 клас), [PERSON] , [INFO] (9 клас) дійсно навчаються в Чинадіївській гімназії. Їх батько [PERSON] , [INFO] не приймає участі у шкільному житті дітей (а.с. 11 т. 1). Листом від 10.08.2023 № 15211 ГУНП в Закарпатській області повідомлено [PERSON] про те, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України,: матеріали направлено органу досудового розслідування (а.с. 85 т. 1). Згідно з довідкою ГУНП в Закарпатській області від 14.08.2023 заява про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення зареєстрована 11.08.2023 в ЄРДР за № 12023078040000540 (а.с. 86 т. 1). Відповідачем надано суду банківські квитанції про оплату аліментів від 10.07.2025 на суму 5000,00грн, від 10.07.2025 на суму 5000.00грн, від 10.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн, від 14.07.2025 на суму 5000,00грн (а.с. 44-52 т. 2). За психологічно-педагогічною характеристикою на студента КЗ «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича» ЗОР від 11.11.2025 [PERSON] проживає з мамою, яка приділяє належну увагу вихованню сина. Батько не бере участь у вихованні сина ( а.с. 86 т. 2). У психолого-педагогічній характеристиці на студента 1 курсу КЗ «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича» ЗОР [PERSON] від 11.11.2025 зазначено, що вихованням дитини займаються мати та вітчим, які постійно цікавляться навчанням у ліцеї, часто спілкуються з класним керівником та майстром виробничого навчання. Рідний батько не бере участь у вихованні дитини (а.с. 87, т. 2). Згідно з психолого-педагогічною характеристикою на студента КЗ «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича» ЗОР від 11.11.2025 [PERSON] проживає з матір`ю. Батько не бере участі у вихованні сина. Підтримка з боку родини потребує посилення для підвищення навчальної мотивації та самодисципліни (а.с. 91-92 т. 2). Також позивачкою надано характеристики на дітей з місця навчання, які характеризують їх позитивно (а.с. 88-90 т. 2). За довідкою Центру сімейної медицини «Здорова родина» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з народження спостерігають сімейним лікарем [PERSON] . При звернення до лікаря у питанні здоров`я дітей мати супроводжувала та брала участь у лікуванні та оздоровленні дітей. Батько завжди був відсутній (а.с. 93 т. 2). Надані позивачем копії квитанцій: від 23.10.2028 про оплату за харчування [PERSON] , від 28.09.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 23.10.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 09.11.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 07.11.2017 про оплату за харчування [PERSON] , від 09.11.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 11.12.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 11.12.2018 про оплату за харчування [PERSON] , від 07.11.2017 про оплату за харчування [PERSON] , платником за якими є [PERSON] (а.с.106-107, т.1), а також перерахування [PERSON] на рахунок [PERSON] грошових коштів за квитанціями від 30.12.2017, 18.01.2018, 24.01.2018, 19.02.2018, 19.03.2018, 25.10.2018 (а.с.108-109, т. 1) не мають правового значення для вирішення спору, оскільки оплати за ними здійснені в період спільного проживання подружжя і не стосуються спірного періоду, який розпочався з середини літа 2019 року. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 7 ст. СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23. Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від18грудня 2008 року у справі «Савіни проти України». Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від29липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07листопада 2023 року у справі № 601/928/22. З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання. Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22, провадження №61-13923св23). Верховний Суд зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України). Тлумачення ч. 6 ст. 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, на яку посилається заявниця. У висновку від 04 серпня 2025 № 02-21/769 року органу опіки та піклування Чинадіївської селищної ради зазначено, що здійснено обстеження умов проживання дітей, з`ясовано їх думку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, мають трьох спільних дітей. Після припинення сімейних відносин у 2017 році діти залишилися проживати з матір`ю. З цього часу [PERSON] перестав цікавитися синами, не приймає участі у їх вихованні. Станом на 31.05.2025 заборгованість по аліментам складає 543 083,85 грн. За місцем проживання для виховання та розвитку дітей створено хороші умови: облаштовано кімнату місцем для навчання та сну; облаштовано місце для зберігання одягу, взуття. Діти забезпечені необхідимими речами побуту, одягом та взуттям по сезону, канцелярським приладдям, мають все потрібне для розвитку. Двоє старших хлопців навчаються в навчальних закладах м. Мукачево, молодшій - в 9 класі Чинадіївської ЗЗСО І-ІІІст., мають багато друзів. Зі слів сусідів родина характеризується позитивно, мама дбає про дітей, забезпечує їх всім необхідним для розвитку, займається вихованням синів, а батько не цікавиться їх життям та здоров`ям, не провідує, не пілкується про моральний та матеріальний стан, фізичний розвиток, здоров`я, не провідує їх, не піклується про моральний та матеріальний стан та фізичний розвиток хлопців. На засідання комісії було запрошено маму [PERSON] , батька [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З`явилися всі окрім [PERSON] , бо він перебував за кордоном, свою думку висловив напередодні, під час обстеження умов проживання у них вдома. 3 його слів випливало, що хлопець не має бажання спілкуватися з батьком і не заперечує щоб його позбавили батьківських прав. Кожен з присутніх надав відповідні пояснення та відповів на питання членів комісії. [PERSON] зауважила, що батько ніяким чином не цікавиться дітьми, не утримує їх, не спілкується з ними про це свідчить заборгованість по аліментам. Вона додала, що чоловік не підтримував її належним чином у шлюбі, вони декілька разів розходилися і знову мирилися, а після розлучення [PERSON] лише декілька разів приходив до дітей, забирав їх до себе, але після цього діти скаржилися, що батько не приділяв їм належної уваги. Хлопці, [PERSON] та [PERSON] , сказали, що батько ніколи не приділяв їм багато уваги, ще коли у них була сім`я проводив час і грався з ними дуже рідко, візити до тата після розлучення їм не сподобалися бо батько не приділяв їм достатньо уваги, не спілкувався з ними, також хлопці зауважили, що він не надсилав подарунки їм на день народження, у них зачаїлася образа на батька, вони не хочуть спілкуватися з ним і не заперечують проти позбавлення його батьківських прав. [PERSON] у своїх поясненнях сказав, що дійсно почувається винним перед дітьми бо не приділяв їм належної уваги. Зауважив, що дуже любить своїх дітей і не хоче їх втрачати. Аліменти він частково сплачував, деякі проплати не враховані виконавчою службою, він має відповідні квитанції. Також, [PERSON] наголосив, що не спілкувався з дітьми через колишню дружину так, як вона перешкоджала їх спілкуванню, наговорювала дітей проти нього, діти відмовлялися від спілкування, всі його намагання були марними і він припинив спроби налагодити стосунки з дітьми. Зауважив, що не знав про законодавчий механізм впливу на дружину, тому не звертався до органів опіки чи суду. Про свою поведінку шкодує і буде намагатися налагодити стосунки з дітьми. Комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чинадіївської селищної ради було встановлено, що [PERSON] , дійсно, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно синів. Батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяє засвоюванню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved