Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси судді Бобуйок І.А. перебувала на розгляді цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 11.06.2025 року заочним рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси по справі задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 01.12.2025 року до суду від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення від 11.06.2025 року. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.12.2025 року заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.06.2025 року, яким задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи. Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.12.2025 року вищезазначений позов задоволено частково; стягнено з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 22038000518088 від 25.06.2021 року у розмірі 16550,80 грн.; стягнено з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень; стягнено з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1227,27 грн., в іншій частині позову відмовлено. 24.12.2025 року представник відповідача звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат в порядку п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, та просила суд: винести додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог, в розмірі 14802,00 гривень. Учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з відповідачки судових витрат, пов`язаних з розглядом справи підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У заяві про перегляд заочного відповідач вказував що, планує понести судові витрати під час розгляду справи, які складають суму витрат на правничу правову допомогу в розмірі 30 000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою та актом приймання передачі послуг, які будуть надані суду пізніше. Отже, суд під час винесення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс відповідач при розгляді справи, і які складаються із витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 30000 гривень 00копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору про надання правової допомоги №04/04/2025 від 04.04.2025 року, що укладений між позивачем та адвокатом, додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги №04/04/2025 від 04.04.2025 року, Акту виконаних робіт від 25.12.2025 року. Суд зазначає, що у задоволенні позовної заяви позивачу було частково відмовлено, а тому суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі пропорційному розміру позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено. Згідно матеріалів справи, розмір позивних вимоги складав 32 667,97 грн.(100%), однак позивачу згідно рішення від 24.12.2025 року задоволено лише 16 550,49 грн.(50.66 %). Отже, судом встановлено, що позивач повинен сплати 49,34 % від суми вказаної в Додаткової угоді № 1 до договору про надання правової допомоги № 04/04/2025 від 04.04.2025 року, де 49,34 % від 30 000 грн. складає 14 802,00 грн. Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Верховний Суд розглядаючи справи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу неодноразово звертав увагу, також, на сутність стягнення судом таких судових витрат, зазначаючи, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані з витратами на професійну допомогу правничої (правової) допомогу у розмірі 14 802,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved