Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Адвокат Тараторін С.Г. від імені та в інтересах [PERSON] подав до суду зазначений позов. Позов мотивував тим, що від зареєстрованого 24 липня 2010 року шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року у справі № 361/3837/22 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Діти перебувають на повному утриманні позивачки та проживають разом із нею з 2023 року в м. Гамбург (Німеччина). Відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей, а також від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх виховання. На підставі викладеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітей повноліття. У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Гізатуліної Н.М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали суду направлена на адресу позивачки, яка зазначена у позовній заяві засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення № 0610282240273, [PERSON] отримав зазначені документи 13 жовтня 2025 року. Відтак, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що від зареєстрованого 24 липня 2010 року шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року у справі № 361/3837/22 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей, а також від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх виховання. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Оскільки діти проживають з матір`ю, батько - відповідач у справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи те, що позивачка несе витрати по утриманню дітей, займається їх вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, відповідач ухиляється від утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2025 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Оскільки, вимога про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання меншого сина у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), після досягнення старшим сином повноліття не ґрунтується вимогах закону, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180-183, 184, 191 СК України,

Outcome: partial