Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 06.12.1979 у Микуличинській сільській раді м. Яремча Івано-Франківської області, актовий запис № 50. Від спільного проживання дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя, в тому числі на сімейні відносини, на роль чоловіка в житті сім`ї. Вважає, що відповідач зраджує їй в подружній вірності та має ще одну сім`ю. Зазначає, що з 1983 року вони припинили спільне проживання і будь-яке спілкування, вони чужі люди, кожен живе своїм життям. Понад 40 років шлюб носить формальний характер. Перебування у такому шлюбі, суперечить її інтересам. Бажає розірвати шлюб, оскільки вирішила впорядкувати документи. Повідомляє суд, що намагалася знайти контакти відповідача, щоб розірвати шлюб через орган ДРАЦСу, але їй не вдалося. За таких обставин просить їхній шлюб слід розірвати. Позивачка та її представник в судове засідання не з?явилися, в позовній заяві, а також в заявах від 24.11.2025 та 05.12.2025 просили справу розглянути за їх відсутності, позов задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, згідно з рекомендованими повідомленнями АТ «УКРПОШТА» поштові відправлення на 02.12.2025 та на 29.12.2025 повернуто у зв`язку із відсутністю адресата по місцю проживання. Додатково 03.12.2025 судову повістку про виклик до суду [PERSON] по справі на 29.12.2025 о 09:30 год розміщено на сайті Яремчанського міського суду Івано-Франківської області. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.12.1979, сторони зареєстрували шлюб 06 грудня 1979 року у Микуличинській сільській раді м. Яремча Івано-Франківської області, актовий запис № 50 (а.с. 8). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є те, що у них різні характери та погляди на життя, в тому числі на сімейні відносини, на роль чоловіка в житті сім`ї. У зв`язку із чим сторони припинили спільне проживання, проживають окремо понад 40 років. Окрім того, перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивачки, яка бажає розірвати шлюб, оскільки вирішила впорядкувати документи. Згідно з частиною другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Із вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved