Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У серпні 2025 року заявник [PERSON] через представника [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про оголошення його брала [PERSON] , [INFO] , померлим. Заяву мотивовано тим, що 21.01.2023 року [PERSON] призваний [INFO] до лав ЗСУ. [PERSON] отримав сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісті №37 від 06.02.2025 року, згідно якого його брат [PERSON] , 1990 р.н., під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Западне Куп`янського району Харківської області, 04 лютого 2025 року зник безвісти. За даним фактом проведено службове розслідування. 10.04.2025 року [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що вбачається із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. На думку заявника, [PERSON] зник безвісти при обставинах небезпечних для його життя та дають об`єктивні підстави для вірогідного припущення про його загибель, оскільки факт перебування в полоні агресора виключається. Заявнику рішення суду про оголошення особи померлою необхідне для реалізації права на спадщину та увіковічення пам`яті брата. Ухвалою суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 17.09.2025 року витребувано докази у Фастівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), які надійшли на адресу суду 23.09.2025 року. Ухвалою суду від 20.10.2025 року залучено до участі в справі в якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 20.10.2026 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи [PERSON] . У судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Будова Н.М. у судовому засіданні вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про проведення судових засідань без їх участі. Представник заінтересованої особи Фастівського відділу ДРАЦС у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи наявна заява про проведення судових засідань без їх участі, проти позову заперечень не мають. Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення заявника, його представника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Після укладення шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Таким чином, [PERSON] є братом заявника [PERSON] . [PERSON] також являється братом заінтересованої особи [PERSON] , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). [PERSON] являється сестрою [PERSON] , адже її батьками є [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №46 від 29.11.1985 року). [PERSON] , [PERSON] є сестрою та братом [PERSON] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (актові записи №56 від 13.09.1976 року та №44 від 21.10.1981 року) Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (актовий запис №38 від 02.10.2018 року). Як вбачається із Сповіщення сім`ї №37 від 06.02.2025 року, [PERSON] , [INFO] , призваний 21.01.2023 року [INFO] в Київській обл., 04 лютого 2025 року, зник безвісти внаслідок стрілецького бою з противником поблизу населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області. За фактом зникнення безвісти [PERSON] розпочато досудове розслідування №12025111310000359. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 05.02.2025 року №462 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти командира відділення - командира машини 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] під час бойових дій. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 27.02.2025 року №232 службове розслідування завершено. Військовослужбовця розвідувальної роти військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , слід вважати таким, що зник безвісти 04.02.2025 року під час виконання ним бойового завдання по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. У результаті службового розслідування встановлено, що згідно пояснень молодшого лейтенанта [PERSON] командира 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] , вбачається: «Я молодший лейтенант [PERSON] по суті заданих питань можу пояснити наступне: що 04.02.2025 року молодший сержант [PERSON] з групою військовослужбовців здійснювала вихід на позицію «ЧОП». Під час висування групи розпочався стрілецький бій із противником. При вході на позицію «ЧОП» противник відкрив щільний вогонь зі стрілецької зброї та гранатометів. Особовий склад роти зайняв оборонні позиції та вступив у вогневий контакт із противником. В ході бою військовослужбовець молодший сержант [PERSON] був тяжко поранений. Побратими оперативно надали йому першу медичну допомогу, але через постійні скиди боєприпасів з ворожих дронів та мінометний обстріл не було можливості провести повний огляд та стабілізацію його стану. Бій тривав із перемінною інтенсивністю, противник намагався охопити позиції з флангів, застосовуючи автоматичну зброю, гранатомети та мінометний вогонь. Внаслідок обстрілів група змушена була змінювати позиції та здійснювати перегрупування, при цьому зникнення військовослужбовця було помічене після чергового відходу підрозділу на запасні позиції. Попри подальші спроби евакуації, віднайти його не вдалося. Оперативно організовано пошукові заходи, здійснено перевірку найближчих укриттів, опитано особовий склад щодо останнього спостереження військовослужбовця. Також проведено радіозв`язок та спробу встановлення місцезнаходження за допомогою технічних засобів. Станом на 20.02.2025 результатів пошуку немає. Існує ймовірність, що військовослужбовець міг отримати критичне поранення та опинитися на території, що тимчасово контролюється противником. Також розглядається можливість, що під час бою міг бути взятий у полон. Подальші заходи щодо пошуку тривають. Запитано дані від сусідніх підрозділів щодо можливого виявлення військовослужбовця в їхніх секторах». Згідно пояснень солдата [PERSON] розвідника-навідника 3 розвідувального відділення розвідувальної роти військової частини [NUMBER] , вбачається: «Я солдат [PERSON] по суті заданих питань можу пояснити наступне: що під час виходу нашої групи на позицію «ЧОП» 04.02.2024 року противник відкрив щільний стрілецький вогонь, через що ми були змушені зайняти оборонні позиції та вступити у бій. Під час бою військовослужбовець молодший сержант [PERSON] отримав тяжке поранення. Я та ще кілька побратимів надали йому першу медичну допомогу, але через безперервні обстріли та скиди з ворожих дронів ми не мали змоги провести повний огляд та стабілізацію його стану. Було ухвалене рішення спробувати евакуацію, але через вогневе прикриття противника реалізувати це не вдалося. Під час бою ми змінювали позиції, щоб уникнути охоплення противником. В момент чергового перегрупування військовослужбовець молодший сержант [PERSON] залишався в укритті. Після того, як ми зайняли нову позицію та провели перерахунок особового складу, стало зрозуміло, що він відсутній. Ми одразу спробували повернутися, але противник продовжував щільний вогонь, що унеможливило повторний вхід у зону його ймовірного місцезнаходження. Після закінчення бою було здійснено пошукові заходи, проте знайти його не вдалося. Висловлюю припущення, що військовослужбовець міг бути поранений ще сильніше внаслідок мінометного удару чи скидів з дронів, або потрапити в полон». 10.04.2025 [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, про що містяться дані у Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Листом від 04.08.2025 року Об`єднаний центр з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України у відповідь на адвокатський запит повідомив про те, що в рамках взаємодії з органами, уповноваженими на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження [PERSON] , перебування його у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувалися. Об`єднаний центр на постійній основі здійснює співпрацю з органами державної влади в рамках координації пошуку, у тому числі зниклого військовослужбовця [PERSON] . У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз`яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Судом встановлено, що заявнику оголошення померлим [PERSON] необхідне, зокрема, для оформлення спадщини. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувано, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також, не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У даній справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зник безвісти внаслідок стрілецького бою з противником 04 лютого 2025 року поблизу населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, який є чинним, станом на час розгляду справи, с. Западне Куп`янського району Харківської області є тимчасово окупованою територією з 01.03.2025 року. За таких обставин, відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим не розпочався і заява [PERSON] не може бути задоволена з вищенаведених підстав. Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про оголошення особи померлою, оскільки заяву подано до суду з порушенням строків, визначених частиною другою статті 46 ЦК України. До того ж, розглядаючи конкретні обставини даної справи, на даний час існують обґрунтовані сумніви щодо смерті [PERSON] , адже після його поранення, надання йому необхідної та максимально можливої медичної допомоги, він залишався в укритті. При спробі повернутися до нього, противник продовжував щільний вогонь, що унеможливило повторний вхід у зону його ймовірного місцезнаходження. Після закінчення бою було здійснено пошукові заходи, проте знайти його не вдалося. Тобто, як встановлено службовим розслідуванням, існує ймовірність як більшого поранення, так його перебування в полоні. [PERSON] рахується зниклим безвісти з 04.02.2025 року, натомість територія його останнього відомого місця перебування на даний час українській владі не підконтрольна, що унеможливлює дізнатись більше інформації про [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed