Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що 01 березня 1970 року він уклав шлюб із [PERSON] . Від спільного шлюбу у подружжя народилися діти, зокрема, донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час має прізвище « [PERSON] ». Проте у документах, що стосуються заявника та його доньки, наявні розбіжності у написанні прізвища заявника. Так, паспорт громадянина України після реєстрації шлюбу та народження дітей заявнику виданий на ім`я « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження доньки та інших його дітей у графі «батько» заявник записаний як « [PERSON] ». З метою усунення вказаних розбіжностей заявник звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] та повторну видачу свідоцтва про її народження, однак у внесенні відповідних змін і повторній видачі свідоцтва про народження йому було відмовлено. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення, він позбавлений можливості вчиняти нотаріальні дії, пов`язані з розпорядженням майном, а також підтвердити ступінь спорідненості першого ступеня між ним та його донькою. Інший, ніж судовий, порядок встановлення факту родинних відносин чинним законодавством не передбачений, спір про право між учасниками справи відсутній, у зв`язку з чим заяву просить задовольнити. Від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи-1 [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона просить заяву задовольнити. Від представників заінтересованих осіб-2,3 Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану та Дубровицької міської ради надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що особа заявника, його анкетні дані, а також процесуальна правосуб`єктність і наявність правового інтересу у зверненні до суду з даною заявою підтверджуються копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28 червня 2002 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, та документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (ІПН [NUMBER] ). Із змісту зазначених документів вбачається, що заявник має анкетні дані: [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 березня 1970 року, між заявником та [PERSON] 01 березня 1970 року було зареєстровано шлюб (а.с. 4). Від зазначеного шлюбу у подружжя народилися спільні діти. Так, з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , складеного 22 червня 1974 року, вбачається, що у графі «батько» зазначено [PERSON] , а у графі «мати» [PERSON] (а.с.12), що узгоджується з даними про подружжя, зазначеними у свідоцтві про укладення шлюбу. Тобто, як встановлено судом, у зазначеному вище документі, що підтверджує факт народження дитини, анкетні дані батька зазначені з відмінністю у написанні прізвища порівняно з паспортними даними заявника, що створює розбіжність в офіційних документах та унеможливлює однозначну ідентифікацію заявника як батька дитини у позасудовому порядку. Судом також досліджено копії свідоцтв про народження інших дітей заявника, а саме [PERSON] та [PERSON] , у яких у графі «батько» зазначено [PERSON] , а відомості про матір узгоджуються з даними про дружину заявника. Сукупність зазначених документів свідчить про сталість використання одного й того самого написання прізвища батька « [PERSON] » у документах державної реєстрації актів цивільного стану щодо дітей, народжених у шлюбі заявника. Разом із тим судом досліджено копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15 березня 2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13). Крім того, судом досліджено свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , з якого вбачається, що 26 лютого 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на [PERSON] (а.с. 14). Таким чином, зазначені документи підтверджують послідовну зміну прізвища доньки заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », а згодом на « [PERSON] », та забезпечують ідентифікацію однієї й тієї ж особи незалежно від зміни її прізвища у різні періоди часу. Крім того, у матеріалах справи наявні копії інших офіційних документів, виданих заявнику різними державними органами у різні періоди часу, зокрема посвідчення та довідки, оформлені у встановленому законом порядку, які містять його анкетні дані, фотокартку, серію та номер документа, а також реквізити органів, що їх видали. У всіх зазначених документах особу заявника ідентифіковано як [PERSON] , що свідчить про сталість використання його анкетних даних та безперервність ідентифікації заявника як однієї і тієї ж особи у документах, виданих державними органами. Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що розбіжність у написанні прізвища заявника « [PERSON] » у паспорті громадянина України та « [PERSON] » у документах державної реєстрації актів цивільного стану щодо дітей не свідчить про різних осіб, має формальний характер та зумовлена особливостями написання прізвища в офіційних документах у різні періоди часу. Разом із тим судом встановлено, що зазначена розбіжність у написанні прізвища батька дитини унеможливлює однозначну ідентифікацію заявника як батька дитини в позасудовому порядку, що і зумовило звернення заявника до суду. З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] та повторну видачу свідоцтва про її народження. Як зазначено у письмовій відповіді органу державної реєстрації актів цивільного стану № 01/58-24.12-03-07 від 02 грудня 2025 року, відповідно до пред`явленого паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28 червня 2002 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Під час перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян було виявлено актовий запис про народження № 46, складений 22 червня 1974 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо [PERSON] , у якому батьком дитини зазначено [PERSON] . З урахуванням виявлених розбіжностей у написанні прізвища батька дитини наданими заявником документами не підтверджено родинні відносини між зазначеними особами, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення змін до актового запису та повторної видачі свідоцтва про народження (а.с. 1718). Таким чином, орган державної реєстрації актів цивільного стану дійшов висновку про неможливість задоволення заяви заявника та відмовив у внесенні змін до актового запису і повторній видачі свідоцтва про народження у зв`язку з невідповідністю анкетних даних у поданих документах та актовому записі цивільного стану. Оцінюючи зазначену відповідь органу державної реєстрації актів цивільного стану, суд виходить з того, що заявником було вчинено всі можливі дії для врегулювання питання в позасудовому порядку, передбаченому чинним законодавством. Зокрема, заявник звернувся до компетентного органу з метою внесення змін до актового запису про народження доньки та отримання повторного свідоцтва про її народження. Разом із тим органом ДРАЦС відмовлено у задоволенні поданої заяви з підстав наявності розбіжностей у написанні прізвища батька дитини в актовому записі цивільного стану та паспортних документах заявника, а також у зв`язку з відсутністю документів, які б однозначно підтверджували родинні відносини між заявником та його донькою. Зазначена відмова свідчить про те, що усунення виявлених розбіжностей та підтвердження факту родинних відносин між заявником та його донькою є неможливим у позасудовому порядку та потребує встановлення відповідного юридичного факту судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги. Згідно зі статтею 81 ЦПК України заявник зобов`язаний довести обставини, на які він посилається. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості підтвердити факт родинних відносин між ним та його донькою у позасудовому (адміністративному) порядку, оскільки чинним законодавством України не передбачено іншого способу усунення виявлених розбіжностей в анкетних даних, окрім звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Встановлення факту родинних відносин між заявником та його донькою має для заявника істотне юридичне значення, оскільки без встановлення такого факту він об`єктивно позбавлений можливості реалізувати належні йому права та законні інтереси, що випливають із сімейних правовідносин та пов`язані з підтвердженням ступеня спорідненості першого ступеня. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд виходить з того, що кожен із поданих доказів є належним і допустимим, отриманим у встановленому законом порядку, а у своїй сукупності вони взаємно доповнюють один одного, не містять внутрішніх суперечностей та узгоджуються між собою за змістом. Досліджені документи містять достатній обсяг відомостей для ідентифікації заявника, його дружини та доньки як членів однієї сім`ї, а також підтверджують обставини, на які посилається заявник у своїй заяві. Судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів достовірність або належність поданих доказів. Приймаючи до уваги те, що обставини, викладені у заяві, підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, є логічно узгодженими між собою та не викликають у суду сумнівів, а також з огляду на те, що заявник об`єктивно позбавлений можливості в іншому, ніж судовому, порядку встановити факт родинних відносин, про який просить у заяві, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved