Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 18 травня 2021 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №495. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 18 травня 2021 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначила відсутність спільних інтересів поглядів на подальше сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити її прізвище « [PERSON] ». Подальше збереження шлюбу неможливе, а тому позивачка вирішила розірвати шлюб. Ухвалою судді 14 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. 26 грудня 2025 року від імені позивачки адвоката Данича О. С. подана до суду письмова заява з проханням розглянути справу без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов (а. с. 22). 30 грудня 2025 року від імені позивачки адвоката Данича О. С. подана до суду письмова заява, зміст якої аналогічний змісту заяви від 26.12.2025. Разом з цим, у заяві представник позивача адвокат Данич О. С. вказує, що сторона позивача не заперечує проти заочного рішення суду. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заяви сторони позивача від 26.12.2025 та від 30.12.2025 про розгляд справи без їх участі судом задоволені. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (а. с. 21). Відзиву на позов від відповідача не надійшло. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього ненадійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] у розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивачки по суті заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 травня 2021 року, про що Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зроблено відповідний актовий запис № 495. Після укладення шлюбу прізвища подружжя: « [PERSON] », « [PERSON] » (а. с. 5). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Чернігів, його батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 6). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивачка не має наміру, наполягає на розлученні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої спільної неповнолітньої дитини, і це має істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в позовні заяві позивачка вказала, що бажає залишити своє прізвище « [PERSON] », то суд приходить до висновку не змінювати прізвище позивачки. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, яка сплачена позивачкою, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved