Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що з 4 жовтня 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 920. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та у них відсутні спільні інтереси. Подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна немає, можливість збереження сім`ї відсутня. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного (письмового) провадження без повідомлення сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Ухвалою суду, яка направлялась у встановленому порядку сторонам, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву та будь-яких інших клопотань чи заяв по суті справи. На підставі частини 5 статті 279 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 4 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №920. Шлюбні відносини сторін фактично припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, а отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до статей 21 та 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 та 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Частиною 1 статті 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі статей 21, 24, 56, 105, 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved