Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.01.2019 між нею та відповідачем [PERSON] у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №4; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ; малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] ; судові витрати стягнути з відповідача. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в неї та відповідача [INFO] народилася донька [PERSON] . У сторін за час спільного проживання погіршилися відносини через те, що кожен із них має різні погляди на шлюб та сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та конфліктів, свідками яких є їхня донька. З 2023 року відповідач постійно проживає за кордоном. Сторони віддалились, перестали спілкуватися як сім`я, вести спільний побут чи дозвілля, зникло почуття любові, поваги. Під час візитів позивачки до відповідача за кордон остаточно стало зрозумілим, що зберегти сімейні відносини вже не можливо, оскільки кожен з них живе окремим життям, що і служить підставою для розірвання шлюбу. Фактично вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживати разом ще з 2024 року. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Ухвалою судді від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула. У матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання 18 грудня 2025 року та 08 січня 2026 року не прибув, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином (у порядку ч.7, ч.11 ст.128 ЦПК України). Зокрема, конверти з судовими повістками, надіслані за зареєстрованою адресою проживання відповідача, повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу. Причин своєї неявки відповідач не повідомив, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Як встановлено судом, шлюб між сторонами[PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрований 25 січня 2019 року в Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №4, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 січня 2019 року. Подружжя має малолітню доньку [PERSON] , 2021 р.н., що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Суд установив, що з 2024 року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них виявились різні погляди на шлюб та на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та конфліктів. Вони віддалились один від одного, перестали спілкуватись, на цей час у кожного з них є своє (окреме) життя. Перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам позивачки. Суд враховує ту обставину, що у сторін є малолітня дитина, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне на підставі ст.113Сімейного кодексу України з`ясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу. Прохання позивача залишити їй прізвище, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо заявленого позивачкою в позовній заяві прохання про залишення малолітньої дитини проживати з нею суд зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами дитина сторін малолітня донька [PERSON] , 2021 р.н., залишилася проживати разом з матір`ю позивачкою у справі, що стверджується копією довідки обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24.11.2025. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення проти наведеної обставини. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, а також відсутність на момент розгляду справи спору між сторонами щодо місця проживання дитини, суд вважає за можливе залишити проживання малолітньої доньки сторін, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. При цьому, суд зазначає, що залишення проживання дитини разом із матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу не свідчить, що суд вирішує позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина сторін залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] . При зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved