Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання. В обґрунтування вимог зазначає, що являється дочкою відповідача і навчається на четвертому курсі Комунального закладу освіти Лубенського медичного фахового коледжу Полтавської обласної ради на відділенні «Сестринська справа» на денній формі. Позивачка зазначає, що їй не вистачає коштів на харчування та на задоволення потреб з освіти, культурного та соціального розвитку а саме на купівлю підручників, навчального приладдя, оплату додаткових освітніх витрат. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що сторона відповідача частково визнає позов. Оскільки у відповідача нова сім`я, на утриманні є ще одна дитина, а він отримує мінімальний дохід, то вважає, що розмір аліментів 1/4 від доходів є завищеними, тому просив задовольнити позов частково та стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини від доходів. 08.01.2026року подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у зв`язку із зайнятістю. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2015 року. Згідно довідки №146, яка видана 17.09.2025 Комунальним закладом освіти Лубенський медичний фаховий коледж, [PERSON] навчається на денній формі навчання з 01.09.2022 року за державним замовленням на відділенні «Сестринська справа» до 30.06.2026 року. Як вбачається із довідки [ADDRESS] зареєстровано 3 осіб: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина), [PERSON] (спільна дитина). Вимогами ст.141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Разом з тим ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2.стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4.інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує із роз`яснень, що містяться в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Оскільки диспозитивність процесу є однією з основоположних засад цивільного судочинства, Суд не вправі виходити поза межі позовних вимог вирішуючи спір. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою доведено, що вона є дочкою відповідача, набула повноліття та не досягла віку 23 років, продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. В той же час [PERSON] хоч і продовжує навчання проте є повнолітньою та працездатною, судом встановлено, вона навчається за державним замовленням, докази того, що її стан здоров`я є незадовільним відсутні. Судом не встановлено доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, водночас враховує, що у нього є малолітня дитина, яка перебуває на його утриманні. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням викладеного та вимог ст.182, 199,200 СК України, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, слід стягувати з [PERSON] на користь та на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дати подання позову і до досягнення донькою 23 річного віку за умов продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої дочки, та буде необхідним для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, є співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, виходячи з засад розумності та справедливості. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: partial