Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

10 липня 2025року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором 10685 гривень, судові витрати по сплаті судового збору 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу 10500 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «ФК АЙКОНС» є правонаступником права вимоги за кредитним договором № 929390 від 31.07.2020, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , право вимоги за яким було передано за договорами факторингу (відступлення права вимоги) від 28.04.2021. Відповідачу було надано кредит у сумі 3000 грн строком на 30 днів під 1,90 % на день, однак зобов`язання за договором належним чином не виконано. Станом на 21 березня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 10 685 грн, з яких 3000 грн основний борг, 2565 грн заборгованість за процентами, 5120 грн заборгованість за простроченими відсотками. Процесуальні дії та рішення у справі. 31 липня 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 24 вересня 2025 року надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат: просить стягнути з відповідача на користь позивача 10500 грн. витрат на правову допомогу. 29 вересня 2025 року відповідач подав через «Електронний суд» відзив, у якому просив залишити позов без задоволення, посилаючись на відсутність її підпису на договорі, належної ідентифікації особи, доказів фактичного надання кредиту та порушення письмової форми договору. Вказував також, що нарахування процентів перевищує строк користування кредитом, а під час воєнного стану звільненяється від сплати процентів. 02 жовтня 2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, зазначивши, що електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до письмового, а дії відповідача щодо підтвердження договору зафіксовані в електронній системі. Кредит на суму 3 000 грн був перерахований на картку відповідача через платіжного провайдера, що підтверджено документами, а відповідач не надав доказів про ненадходження коштів. Відповідач погодився з умовами договору щодо строку, процентної ставки та пролонгації, тому нарахування процентів є законним. 06 жовтня 2025 року представник відповідача подав заперечення на відповідь, зазначивши, що договір не підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, відсутні карткові рахунки та документи від банку про зарахування коштів. Вказав, що переказ вважається завершеним лише з моменту надходження коштів на рахунок, що не підтверджено, а нарахування процентів понад 30 днів є неправомірним. Просить суд залишити позов ТОВ «ФК АЙКОНС» про стягнення заборгованості та судового збору без задоволення. Позиції учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, на адресу суду подали заяву, просили розглядати справу за їх відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Із договору споживчого кредиту №929390 від 31.07.2020 встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено електронний договір, який підтверджує умови кредитування, обов`язки сторін та строк користування кредитом. Датою укладення договору є підписання електронним підписом, а чинності він набуває з моменту перерахування грошових коштів відповідачу. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, ТОВ "Лінеруа Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3000,00 гривень; дата надання кредиту: 31.07.2020; строк кредиту - 30 днів, який може бути продовжено у порядку і на умовах, визначених у Розділі 4 цього Договору, цільове призначення задоволення особистих потреб; стандартна ( як і знижена) процентна ставка - 1,90 % в день (п.1.2 -1.5 договору). Згідно п. 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Як вбачається з кредитного договору, кредит видано строком на 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п.1.3 договору). Відповідно до п.4.1 договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно), клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Із довідки про ідентифікацію [PERSON] встановлено, що відповідач здійснила авторизацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою одноразового ідентифікатора електронного підпису, надісланого на її мобільний телефон, та підтверджено її особу в системі. Із графіку платежів за договором №929390 встановлено, що він визначає порядок погашення кредиту та нарахування процентів, а також підтверджено, що графік підписаний електронним підписом відповідача 31.07.2020. Із інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2643_250521092831 від 21.05.2025 встановлено, що 31.07.2020 ТОВ «Лінеура Україна» здійснило безготівкове перерахування 3 000 грн на банківську картку відповідача, зазначену в договорі як спосіб отримання кредиту, з призначенням грошового переказу зарахування 3 015 грн. Із договору факторингу №1-28/04/2021 від 28.04.2021 та документу про відступлення права вимоги встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», а ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права вимоги за кредитним договором №929390. Із виписки з особового рахунку за кредитним договором №929390 встановлено, що на дату розгляду [PERSON] має заборгованість перед позивачем у сумі 10 685,00 грн, з яких тіло кредиту становить 3 000 грн, прострочені відсотки 5 120 грн, а відсотки за користування кредитом 2 565 грн. Застосовані норми права. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи можуть бути подані як докази сторонами у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, а за період після прострочення відповідно до ст.625 ЦК України. Право нарахування договірних процентів припиняється після спливу строку дії договору або у разі пред`явлення вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у повному обсязі. Мотиви і висновки суду. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд,

Outcome: partial