Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Кузьменко А.В., звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що сторони 12.07.2019 зареєстрували шлюб. Від проживання у шлюбі сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось, між ними відсутні почуття любові та поваги один до одного, вони стали чужими людьми. Шлюбні відносини подружжя повністю припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 02.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подала письмову заяву про підтримання позовних вимог, з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. При цьому у заяві вказав про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, що сторони 12.07.2019 зареєстрували шлюб у Диканському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавської області, актовий запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Сторони є батьками малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Судом також встановлено, що подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні почуття любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки вони не підтримують, відновлювати їх наміру і бажання не мають. Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved