Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 25.10.2021 року, позивач звернувшись до суду із позовом, посилається на те, що він є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , на підставі договорів купівлі - продажу квартир від 19.06.2021 року. Під будинком [ADDRESS] в користуванні є земельна ділянка загальною площею 489,5 кв.м., яка була закріплена за будинком рішенням Коломийської міської ради №315 від 13.08.1953 р. Між співвласниками будинку [ADDRESS] , ще до того часу як він придбав квартири у власність, склався порядок користування земельною ділянкою. Таким чином, частина земельної ділянки, яка знаходиться під квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] є у користуванні власників даних квартир. Маючи намір виготовити технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, він звернувся до сертифікованого інженера землевпорядника із заявою для проведення геодезичної зйомки. Однак, після проведення геодезичних робіт було виявлено, що земельна ділянка, яка є в його користуванні не може бути сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі, так як на дану земельну ділянку накладається земельна ділянка під кадастровим номером 2610600000:18:001:0075, межа якої проходить під квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] , які є в його власності. На підтвердження даного факту сертифікованим інженером землевпорядником було видано план схему, де чітко видно накладання земельної ділянки відповідачки на його земельну ділянку та, що межа її земельної ділянки проходить фактично під його нерухомістю. Земельна ділянка з кадастровим номером 2610600000:18:001:0075 належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] . Відповідачка є його сусідкою, її земельна ділянка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно викопіювання з ген плану, межа земельної ділянки між їх домоволодіннями проходить по стіні будинку [ADDRESS] . Тобто, дане накладання існує тільки в Державному земельному кадастрі. На місцевості земельна ділянка відповідача межує з його земельною ділянкою та жодних спорів між сторонами, щодо землекористування ніколи не було. Вважає, що таке накладання земельної ділянки відповідачки на його приватну власність, виникло внаслідок внесення неточних координат земельної ділянки відповідачки до Державного земельного кадастру. Тобто інженер землевпорядник який виготовляв технічну документацію із землеустрою, на земельну ділянку відповідачки, при її формуванні допустив помилку та розташував її у координатах, які накладаються на будинок [ADDRESS] , тому при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі її було невірно розміщено. Зазначає, що для усунення даної накладки достатньо того, щоб у сітку координат Державного земельного кадастру було внесено виправлення на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Дану дію відповідачка має виконати особисто, а саме виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подати заяву до відділу у Коломийському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про виправлення помилок у сітці координат Державного земельного кадастру, земельної ділянки кадастровий номер 2610600000:18:001:0075 та привести її у відповідність до меж визначених на місцевості. Проте відповідачка відмовляється добровільно виконати такі дії. Позивач неодноразово звертався до неї з цим проханням, але остання вказує на те, що це не її проблеми, тому робити вона нічого не буде. При останній розмові відповідачка зазначила, що її все влаштовує так як є, тому в нього виникло обгрунтоване побоювання того, що відповідачка зможе перешкоджати йому не тільки в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка є під будинком, а в майбутньому зможе перешкоджати йому в розпорядженні його квартирами. Адже «де юре» належні позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] знаходяться на земельній ділянці відповідачки. Оскільки, позивач не зміг домовитись з відповідачкою щоб вона виправила дану помилку, тому для захисту своїх прав він змушений звернутись до суду із позовом про зобов?язання [PERSON] виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подати заяву до відділу у Коломийському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській обл. про виправлення помилок у сітці координат Державного земельного кадастру, земельної ділянки кадастровий номер 2610600000:18:001:0075 та привести її у відповідність до меж визначених на місцевості. Тому, просить зобов`язати [PERSON] , виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подати заяву до відділу у Коломийському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській обл. про виправлення помилок у сітці координат Державного земельного кадастру, земельної ділянки кадастровий номер 2610600000:18:001:0075 та привести її у відповідність до меж визначених на місцевості, та стягнути судові витрати з відповідачки. 13.07.2022 року від представника відповідача надійшла заява, в якій посилається на те, що Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з метою виготовлення технічної документації землеустрою на земельну ділянку, він звернувся до сертифікованого інженера землевпорядника ФОП [PERSON] із заявою для проведення геодезичної зйомки і після проведення геодезичних робіт було виявлено, що його земельна ділянка, не може бути сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі, оскільки на неї накладається земельна ділянка під кадастровим номером 2610600000:18:001:0075. Як доказ цього, позивач [PERSON] надав суду план-схему земельної ділянки, розташованої за адресою по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з наданої ним до позову плану-схеми земельної ділянки чітко видно накладання земельної ділянки відповідачки [PERSON] на його земельну ділянку та, що межа земельної ділянки проходить фактично під нерухомістю позивача. Також, позивач вважає, що таке накладення земельної ділянки відповідачки на його приватну власність виникло внаслідок внесення інженером-землевпорядником, який виготовляв технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку відповідачки, і при її формуванні він допустив помилку неточних координат земельної ділянки відповідачки до Державного земельного кадастру. Саме тому, на думку позивача, при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі її було невірно розміщено. Враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд у своєму заочному рішенні від 15.03.2022 р. дійшов до висновку, що зважаючи на те, що накладення земельних ділянок с очевидним та відбулося у зв?язку із помилкою при внесенні координат земельної ділянки відповідачки до Державного земельного кадастру, і вказана помилка порушує законні права та інтереси позивача, як власника у користуванні і розпорядженні його власністю, та з урахуванням відмови відповідачки як власника суміжної земельної ділянки здійснити дії щодо виправлення вказаної помилки, яке можливе лише за її згодою, що позовні вимоги є обґрунтовані. Як вбачається із технічної документації земельної ділянки по переоформленню державного акта та складанню кадастрового плану земельної ділянки, розміщеної у [ADDRESS] , виданій [PERSON] , розробленої у 2006 році Івано-Франківською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», технічну документацію по переоформленні державного акту на земельну ділянку виготовлено згідно вимог, передбачених вказівкою Держкомзему України від 01.08.2002 р. № 23 «Про провадження Тимчасового порядку формування та ведення бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру». До цієї технічної документації земельної ділянки долучено акт установлення і узгодження меж землекористування в натурі від 19.08.2006 р., згідно якого проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки в [ADDRESS] . Ніяких претензій при встановленні меж землекористування не заявлено. Межі в натурі від «Б» до «В» проходять наступним чином: природна межа земельної ділянки по будинку (2- поверховий будинок). Технічна документація земельної ділянки містить план земельної ділянки по переоформленні державного акта, виданого Коломийською міською радою 16.02.1994 р. [PERSON] за №2436, котра, згідно договору дарування 2/3 частини земельної ділянки від 09.08.2006 р. перейшла до [PERSON] за №Д-987. Технічна документація земельної ділянки погоджена начальником міського відділу земельних ресурсів, головних архітектором м. Коломия та інженером-геодезистом 19.08.2006 р., жодного накладення земельних ділянок не встановлює, містить абрис, каталог координат та схему прив?язки, які виготовлені у відповідності до вимог чинного на той час земельного законодавства України. Зазначає, що позивач у своєму позові посилається виключно на додану до матеріалів справи план-схему земельної ділянки, де кульковою ручкою окреслено лінії меж поверх інших меж, що насправді є недостатнім доказом, з якого можна встановити чи існують накладення земельних ділянок. Окрім того, позивач заявляє, що він звернувся до сертифікованого інженера землевпорядника, котрий проводив геодезичні роботи, однак документального підтвердження проведення цих робіт позивач [PERSON] не надав. Позивач вказує, що саме інженером-землевпорядником, котрий виготовляв технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку відповідачки, допущено помилку при формуванні земельної ділянки відповідачки. Сама ж відповідачка особисто технічну документацію земельної ділянки не виготовляла, а тому жодних помилок вона не допускала. З цього виникає сумнів у доцільності звернення позивача із позовом саме до відповідачки. Окрім того, позивач у своєму позові зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачки [PERSON] , розмовляв з нею, згадує про «останню розмову», в якій відповідачка заявила, що «мене все влаштовує так як є», однак з позивачем [PERSON] відповідачка [PERSON] жодного разу ні бачилася, ні спілкувалася на будь-які теми, зокрема і щодо спірного, на думку позивача, питання накладення земельних ділянок. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири, загальною площею 39, 3 кв.м., житлова площа 27, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2021 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П.П. (а.с. 9-10, Том № 1). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 262547106 від 22.06.2021 року, позивачу на праві власності належить квартира, загальною площею 39, 3 кв.м., житлова площа 27, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2021 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П.П. (а.с. 11, Том № 1). Також, судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири, загальною площею 26, 5 кв.м., житлова площа 13, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2021 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П.П. (а.с. 12-13, Том № 1). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 262589342 від 22.06.2021 року, позивачу на праві власності належить квартира, загальною площею 26, 5 кв.м., житлова площа 13, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2021 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П.П. (а.с. 14, Том № 1). Згідно з копією План-схеми земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що наявний перетин ділянок з ділянкою 2610600000:18:001:0075, площа співпадає на 4, 5296 % (а.с. 21-22, Том № 1). Відповідно до технічної документації земельної ділянки по переоформленню державного акта, та складанню кадастрового плану земельної ділянки, розміщеної за адресою: [ADDRESS] , розробленої у 2006 році Івано-Франківською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», технічну документацію по переоформленні державного акту на земельну ділянку виготовлено згідно вимог, передбачених вказівкою Держкомзему України від 01.08.2002 року № 23 «Про провадження Тимчасового порядку формування та ведення бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру» (а.с. 91-92, Том № 1). Згідно з копією Акту установлення і узгодження меж землекористування в натурі від 19.08.2006 року, проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки в [ADDRESS] , межі в натурі від «Б» до «В» проходять наступним чином: природна межа земельної ділянки по будинку (2- поверховий будинок) (а.с. 93, Том № 1). Відповідно до копії плану земельної ділянки по переоформленні державного акта, виданого Коломийською міською радою 16.02.1994 року [PERSON] за №2436, котра, згідно договору дарування 2/3 частини земельної ділянки від 09.08.2006 р. перейшла до [PERSON] за №Д-987 (а.с. 94, Том № 1). Згідно з копією Договору дарування 2/3 частини земельної ділянки від 09.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В., [PERSON] , прийняла в дар 2/3 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 97, Том № 1). Відповідно до Висновку експерта № 03/08 від 16.08.2024 року, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 346/5122/21 фактичне користування земельною ділянкою (форма, розміри та площа) з кадастровим номером 2610600000:18:001:0075, що находиться за адресою: [ADDRESS] не відповідає правовстановлюючій та технічній документації земельної ділянки по переоформленню державного акта та складанню кадастрового плану земельної ділянки, розміщеної [ADDRESS] , гр. [PERSON] , розробленої Івано-Франківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Коломийський міський відділ ДЗК, не відповідність полягає у зміні розмірів та площі, див. дослідницьку частину Висновку експерта та план топографо-геодезичного знімання аркуш 2-3, виконаного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] . Крім того, частина вищезазначеної земельної ділянки з наступними розмірами по периметру (по ходу годинникової стрілки): 0,63; 33,92; 0,47; 23,30; 0,29; 10,61м.п. та площею 0, 0019 га (19 кв.м), розташована під будівлею [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні [PERSON] (а.с. 34-43 , Том № 2). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із статтею 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається формованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Статтею 90 ЗК України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У ч. 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч. 2 ст. 158 ЗК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. V. Оцінка суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що у задоволенні позов слід відмовити з таких підстав. Pгідно з частинами першою, третьою, шостою статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Способи захисту прав на землю встановлені частиною третьою статті 152 ЗК України: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі№ 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц,від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц). Суду не надано жодного доказу, що відповідачка [PERSON] відповідальна за порушення прав позивача і її слід зобов`язати вчинити певні дії, а тому суд доходить висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21). На підставі наведеного та

Outcome: dismissed