Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

22.12.2025 року заявник [PERSON] , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , яка настала [INFO] у м. Алушта Автономної Республіки Крим, який на теперішній час є тимчасово окупованою територію України. В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини. Він, [PERSON] , народився [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області, де і проживає понині, є громадянином України. Його матір`ю у свідоцтві про народження була записана [PERSON] , [INFO] . 22 квітня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON] , який було зареєстровано у Гресівській селищній раді м.Сімферополя, АРК, актовий запис №16. Після взяття шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». З того ж часу вона постійно проживла у м.Сімферополь, а згодом м.Алушта Автономної Республіки Крим, Україна. Автономна Республіка Крим була протиправно анексована російською федерацією у лютому 2014 року та згодом включена до складу її території. Під час перебування на ТОТ [PERSON] померла. У зв`язку з неможливістю реєстрації смерті матері у інший спосіб, було отримано «документ» окупаційної влади під назвою «довідка про смерть», згідно якої [PERSON] , [INFO] померла [INFO] о 10:35 год., причина смерті:інтоксикація, новоутворення злоякісне первинне бронха верхньої долі легені, діабет інсулінозалежний з множинними ускладненнями, а також «свідоцтво про смерть», у якому зафіксовано наступні факти: [INFO] о 10 год. 35 хв. у м. Алушта Республіки Крим померла гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Нікополь Дніпропетровської області . Звернувшись до органів РАЦС по питанню реєстрації смерті матері, він отримав письмову відмову, оскільки зазначена обставина належним чином не задокументована на підконтрольній Україні території. Ураховуючи те, що у іншиц спосіб, як через звернення до суду, неможливо зареєструвати смерть його матері на підконтрольній території України. Для отримання легального свідоцтва про смерть громадянина України [PERSON] , [INFO] , він звернувся до суду. Встановити факт, що має юридичне значення, заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, що відповідає вимогам чинного законодавства України та оформлення своїх спадкових прав. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.01.2026 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання. Від заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками на електронну адресу, зазначену в позові, а також до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного документу, згідно якої документи доставлено 08.01.2026 року о 03:44 год. Причина неявки суду не відома. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.293, п.8 ч.1 ст.315, ст.317 ЦПК України в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в м. Алушта Автономна Республіка Крим (на тимчасово окупованій території України) померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується медичною довідкою про смерть №С-03875, виданою 29.07.2025 року Відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департамента запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.7). На підставі даної довідки 29.07.2025 року Відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департамента запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було зроблено актовий запис про смерть №170259910000703766001 та видано свідоцтво про смерть (а.с.8). Померла [PERSON] є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.11.1978 року РАЦС м. Нікополя (а.с.5). Дошлюбне прізвище « [PERSON] » заявниця змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Маючи в наявності свідоцтво про смерть, заявник [PERSON] звернувся до Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо реєстрації смерті матері. Проте, листом №2099/31.16-157 від 12.12.2025 року йому було відмовлено у реєстрації смерті, у зв`язку з тим, що ним для підтвердження факту смерті пред`явлені документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства України (а.с.9). Судом встановлено, що заявнику свідоцтво про смерть, видано установою, яка знаходиться на окупованій території, а згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 визначено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Так, відповідно до Додатку до вказаного Наказу, Автономну Республіку Крим, віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Територія, на якій проживала [PERSON] , а саме м.Алушта, Автономної Республіки Крим, перебуває під тимчасовою окупацією. Оскільки на тимчасово окупованій території фактично діє окупаційна влади, документи про смерть, видані такою владою, не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України. Тож, Суд дійшов висновку, що надані заявником докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті батька заявника на тимчасово окупованій території. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та оформлення спадкових прав після смерті матері. Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] в м. Алушта, Автономної Республіки Крим, яка настала [INFO] . Відповідно до правил статті 317, пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved