Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] квартиру за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.03.2008 я з відповідачем зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №357, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.04.2022, шлюб між нами було розірвано. Під час шлюбу, 18.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до якого [PERSON] продала квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 договору, квартира, що відчужується за договором належить продавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 28.07.2005 року за.реєстровим № 3-1966, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.08.2005 року за реєстраційним- номером 10737124, в книзі 6 за номером запису 6656 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8161830, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.08.2005 року). Відповідно до п. 5 договору за погодженням сторін вчинено за 342 000,00 гривень (триста сорок дві тисячі гривень 00 копійок), які повністю передані покупцем продавцю до підписання цього договору. Продавець не має жодних матеріальних претензій до покупця. 18.03.2016 було укладено договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до якого, я, придбала квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.5 договору продаж квартири за погодженням сторін вчинено за 777 000,00 гривень (сімсот сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок), які повністю передані покупцем продавцю до підписання цього договору. Продавець не має жодних матеріальних претензій до покупця. Відповідно до п. 8 покупець стверджує, що її чоловік - [PERSON] згоден з укладенням цього договору та купівлею квартири, що підтверджується заявою-згодою, справжність підпису на якій засвідчено Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 18.03.2016 року за реєстровим № 1152. Оскільки, позивач на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, то [PERSON] надав згоду на набуття квартири за адресою [ADDRESS] у спільну сумісну власність, що зазначено в п. 8 Договору. Проте фактично всі грошові кошти, за які була придбана квартиру за адресою [ADDRESS] , були особистою власністю позивача, а саме кошти були отримані від продажу квартири за адресою [ADDRESS] , а також частково заощадження матері позивача, які були їй передані у день укладення договору. Після розірвання шлюбу відповідач жодних претензій з приводу поділу квартири не мав, що підтверджує факт моєї особистої приватної власності на квартиру. Однак, на даний час, позивач не може користуватися своїми правами щодо розпорядження вказаною квартирою на власний розсуд. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням врегулювати даний спір в позасудовому порядку, але її намагання були марними. Просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Мичка Б.Р. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивач та представник позивача у судовому засіданні 16.12.2025 позовні вимоги підтримали, просила такі задовольнити. 29.12.2025 року позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, представник позивача подав заяву у якій просив позов задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач у судове засіданні не з`явився, 13.11.2025 року подав заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо прийняття рішення по даній справі покладається на розсуд суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку про що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1 ст.61СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Як вбачається із договору купівлі -продажу квартири від 18.03.2016 року (а.с.8) між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до якого [PERSON] продала квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 договору, квартира, що відчужується за договором належить продавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 28.07.2005 року за.реєстровим № 3-1966, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.08.2005 року за реєстраційним- номером 10737124, в книзі 6 за номером запису 6656 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8161830, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.08.2005 року). Відповідно до п. 5 договору за погодженням сторін вчинено за 342 000,00 гривень (триста сорок дві тисячі гривень 00 копійок), які повністю передані покупцем продавцю до підписання цього договору. Продавець не має жодних матеріальних претензій до покупця. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 18.03.2016 року (а.с.9) було укладено договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до якого, позивач придбала квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.5 договору продаж квартири за погодженням сторін вчинено за 777 000,00 гривень (сімсот сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок), які повністю передані покупцем продавцю до підписання цього договору. Продавець не має жодних матеріальних претензій до покупця. Відповідно до п. 8 покупець стверджує, що її чоловік - [PERSON] згоден з укладенням цього договору та купівлею квартири, що підтверджується заявою-згодою, справжність підпису на якій засвідчено Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 18.03.2016 року за реєстровим № 1152. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 456832983 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 16.12.2025 року свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача вказала, що її тітка [PERSON] подарувала її дочці квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак, дочка продала цю квартиру та придбала іншу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вона, як матір додала їй свої кошти для купівлі цієї квартири. Відповідач коштів на придбання квартири не давав. Як вбачається із вищевказаного, купівля позивачем квартири за адресою: [ADDRESS] по вартості 777000 грн. відбулося за кошти одержані від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] по вартості 342000 грн., іншу частину суми у розмірі 435000 грн. позивач одержала від своєї матері, відповідач не заперечив цей факт, доказів протилежному не надав. За наведеного, позивачем підтверджено відповідними доказами, що джерелом набуття спірного майна були не спільні кошти з відповідачем як подружжя, а особисті приватні кошти позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved