Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

позивач ОСББ «Перший на Патона» звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ОСББ «Перший на Патона» заборгованість по сплаті внесків за утримання будинку у розмірі 30631,02 грн. за період з травня 2020 року по серпень 2025 року, 7123,45 грн. інфляційних втрат за період з травня 2020 по січень 2022 включно та з січня 2024 по серпень 2025 включно, 1460,97 грн. 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.08.2022 та з 01.01.2024 по 31.08.2025 включно, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачам на праві власності належать квартира [ADDRESS] . Співвласники квартир та нежитлових приміщень даного будинку створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку /ОСББ/ «Перший на Патона». Рішенням загальних зборів даного ОСББ встановлені тарифи на утримання будинку та прибудинкової території, однак, відповідачі не здійснюють оплату вказаних послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Судом вжито заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи судом. Зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачам двічі разом із позовною заявою та додатками за місцем їх зареєстрованого місця проживання, однак поштові відправлення, скеровані відповідачам [PERSON] та [PERSON] повернуто суду без вручення адресату. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний Суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Зазначене також узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13.05.2024 по справі №755/4829/23. Відповідач [PERSON] отримав поштове відправлення суду 20.11.2025 року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачі не подали до суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомили. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору / ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»/. Згідно ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 7 даного Закону визначено, що статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно ст. 16 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання ; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій документів, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший на Патона» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою даного ОСББ є: [ADDRESS] . Згідно з протоколу №5 загальних зборів мешканців об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший на Патона» розташованого за адресою: [ADDRESS] , на загальних зборах 07.02.2020 року, серед іншого, вирішено затвердити з 01.02.2020 року розмір платежу на утримання житлових приміщень в сумі 4 грн.80коп. за 1 кв.м., а також щомісячний внесок на ремонтний фонд у розмірі 50 грн. з квартири з 01.02.2020 року. Згідно з протоколу №7 загальних зборів мешканців об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший на Патона» розташованого за адресою: [ADDRESS] від 30.07.2020 року вирішено затвердити з 01.08.2020 року розмір платежу на утримання житлових приміщень в сумі 6 грн.22коп. за 1 кв.м. Згідно з протоколу №10 загальних зборів мешканців об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший на Патона» розташованого за адресою: [ADDRESS] від 24.09.2021 року вирішено з 01.10.2021 року ліквідувати ремонтний фонд , перейменувати тариф у внески і встановлено розмір внесків 7,50 грн. за 1 кв.м. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відповідачі, будучи співвласниками квартири [ADDRESS] , допустили виникнення заборгованості у період з травня 2020 по серпень 2025 року за несплату внесків на утримання будинку у розмірі 30631,02 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Крім цього, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 05.03.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 206, якою заборонив до припинення або скасування воєнного стану в Україні нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, починаючи з 24.02.2022 року. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року внесено зміни в постанову № 206, відповідно до яких заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням поширюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окуповані російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги. Таким чином, позивач має право нарахувати інфляційні втрати та 3 % річних на наявну у відповідача заборгованість. Так, згідно поданого позивачем розрахунку за період з травня 2020 по січень 2022 включно та з січня 2024 по серпень 2025 включно нараховано 7123,45 коп. інфляційних втрат та 1460,97 грн. 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.08.2022 та з 01.01.2024 по 31.08.2025 включно. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування зробленого позивачем розрахунку щодо розміру заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті за житлово-комунальні послуги, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь боргу по сплаті внесків за утримання будинку у розмірі 30631,02 грн. за період з травня 2020 року по серпень 2025 року, 7123,45 грн. інфляційних втрат за період з травня 2020 по січень 2022 включно та з січня 2024 по серпень 2025 включно, 1460,97 грн. 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.08.2022 та з 01.01.2024 по 31.08.2025 включно. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший на Патона» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду із даним позовом стороною позивача сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень відповідно до платіжної інструкції №149 від 02.09.2025 року. На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги №5/25 від 16 січня 2025 року, укладеного між адвокатом Кінашем Д.В. та ОСББ «Перший на Патона», в особі голови правління Рикової Л.А., додаткову угоду від 01.09.2025 року №5 до Договору №5/25 від 16.01.2025, акт № 5 приймання правничої допомоги від 22.09.2025, у якому вказано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, згідно яких ОСББ «Перший на Патона» отримало правничу допомогу на загальну суму 10000,00 гривень. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачі суду не подали. Відтак, на користь позивача із відповідачів підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

Outcome: approved