Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №1317-2577 від 16.12.2023 року в розмірі 26666,36 грн., а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. за сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою вебсайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1317-2577. Зазначений кредитний договір разом з правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором складають єдиний договір, в якому визначають всі його істотні умови, та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. На виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей Закону України "Про електронну комерцію" зі споживачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор С0415. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір не був би укладений. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 5600 гривень, строк кредитування - 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка - 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач отримавши кредитні кошти, не повернув у повному обсязі кредит та не виконав свої інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем станом на 23.05.2025 виникла заборгованість у розмірі 29835,96 грн., з яких: 5600 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 23788,80 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 447,16 грн.- прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме: часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 3169,60 грн. за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 26666,36 грн., з яких: 5600 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 21066,36 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача у судове засідання не прибув, разом з позовом подав до суду клопотання, в якому розгляд справи просить проводити без участі представника позивача, крім цього вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув, направив суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/593/17. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Дана справа перебуває в провадженні суду з червня 2025 року. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем його реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України". Разом з тим, останній неодноразово, а саме 07.07.2025, 16.09.2025, 07.10.2025, 17.11.2025, 04.12.2025, 29.12.2025 направляв суду заяви про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що 18.09.2025, 08.10.2025, 17.11.2025, 05.12.2025 та 29.12.2025 він не зможе прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку з сімейними обставинами. Такі дії відповідача щодо подання заяв про відкладення розгляду справи суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних об`єктивних причин неможливості прибути в судові засідання, будучи завчасно та належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, відповідач не навів. В результаті такої поведінки відповідача, порушується право сторони позивача на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, яке ґарантоване чинним національним та міжнародним законодавством. З огляду на те, що неодноразове відкладення судових засідань у зв`язку із клопотаннями відповідача, зокрема за сімейними обставинами, призводить до порушення визначеного законом, а також розумного строку розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутністі відповідача [PERSON] , який належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляуд справи. ІІ.Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши справу до розгляду із повідомленням учасників справи. 07.07.2025, 16.09.2025, 07.10.2025, 17.11.2025, 04.12.2025, 29.12.2025 відповідач [PERSON] направив на електронну адресу суду заяви про відкладення розгляду справи через неможливість бути присутнім у судових засіданнях у зв`язку з сімейними обставинами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Згідно з договором про відкриття кредитної лінії №1317-2577 від 16.12.2023 сторони погодили, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) відкриває для [PERSON] (позичальника) невідновлювальну кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Дата видачі кредиту 16.12.2023, сума кредиту 5600 грн. (п.4.1). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дня видачі кредиту до фактичного повернення всієї суми кредиту, за такою ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (п. 4.6). Комісія за видачу кредиту становить 15.00% від суми виданого кредиту (п.4.7). Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 10.10.2024. Строк дії договору є рівним строку кредитування (п. 4.9). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 28917,92 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.11). Кредитний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С0415. Позичальник також вказав свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер (а.с. 19-33). Порядок і умови відкриття ТОВ " Укр Кредит Фінанс " кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані позичальником відповідачем 16.12.2023 одноразовим ідентифікатором С0415 (а.с.34-49). Також 16.12.2023 [PERSON] ознайомився із паспортом споживчого кредиту, що підтвердив електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] (а.с.50-54). Загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка за договором №1317-2577 визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за вказаним договором, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С0415 (а.с.55-60). Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1317-2577 від 16.12.2023, [PERSON] за допомогою платіжної системи LiqPay на підставі вказаного кредитного договору перераховано кредитні кошти на загальну суму 5600 грн. (а.с.66). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1317-2577 від 16.12.2023 станом на 23.05.2025 у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 29835,96 грн., з яких: 5600 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23788,80 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 447,16 грн. заборгованість за комісією (а.с.67-72). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про електронні документита електронний документообіг" та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 16.12.2023 підписав договір про відкриття кредитної лінії №1317-2577 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримала від ТОВ " Укр Кредит Фінанс" суму позики в розмірі 5600 гривень на картковий рахунок. Умови кредитування визначені у Правилах відкриття кредитної лінії, паспорті споживчого кредиту та договорі про відкриття кредитної лінії, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, з чим [PERSON] погодився, підписавши їх. Як встановлено з розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак, останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, а тому станом на 23.05.2025 має заборгованість за кредитом у розмірі 29835,96 грн., з яких: 5600 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23788,80 грн. заборгованості за нарахованими процентами та 447,16 грн. заборгованість за комісією. Разом з тим, як зазначено в позовній заяві, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме: часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 3169,60 грн. за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 26666,36 грн., з яких: 5600 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 21066,36 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. І саме цю суму просить стягнути позивач у даній справі. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідаа суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з позивачем договору №1317-2577 від 16.12.2023, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 26666,36 грн. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 72468 від 11.06.2025 (а.с. 94). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved