Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду від 25 червня 2018 року на утримання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] .Позов обгрунтований тим, що позивач після розірвання шлюбу із відповідачем одружився і має дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мати дітей перебуває у відпустці по догляду за дітьми і не має власного доходу. Просить позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно з повідомленням Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 04 листопада 2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження надіслані на її адресу проживання. Відповідачем [PERSON] не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на 26 грудня 2025 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачем [PERSON] і перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON] згідно з судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду від 25 червня 2018 року є платником аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) з 06 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обгрунтовує позов наявністю двох дітей -[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення трьохрічного віку та немає власного доходу. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, при цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 (провадження №61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За встановлених обставин у позивача [PERSON] змінився сімейний стан через одруження та народження спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , при цьому вказані обставини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, у даному випадку визначальним є те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, в тому числі, у зв`язку із одруженням та народженням дітей, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову не встановлені, визначений судовим наказом 24 червня 2018 року розмір аліментів на утримання [PERSON] в 1 / 4 частці відповідає вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення у зв`язку з наведеними позивачем обставинами, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення [PERSON] та суперечитиме її інтересам, при цьому визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією за законами України право дитини на належне повноцінне її утримання, також діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Із врахуванням відмови у позові, підстави для стягнення на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн, відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed