Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] , її чоловік, який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті залишилося спадкове майно, а саме жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вони побудували з чоловіком даний будинок, який був введений в експлуатацію, але право власності на нього так і не зареєстрували. На момент його смерті за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані також їхні спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 17.02.2025 вона звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище майно після померлого чоловіка, [PERSON] . Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 02.02.2002 була заведена спадкова справа за № 68/2002. У зв`язку з тим, що відсутня реєстрація права власності на будинок та тим, що неможливо провести державну реєстрацію права власності на майно, свідоцтво про право на спадщину за законом видати також неможливо. Враховуючи все вищевикладене, державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 17.02.2025 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Провадження у справі відкрито 10.10.2025. Ухвалою від 13.11.2025 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про слухання справи в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять їх задовольнити. Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06.08.2001. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого у липні 1980 [PERSON] народився [INFO] , батьками його є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.07.1989 [PERSON] народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.1963 [PERSON] народився [INFO] , батьками його є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії акту депутата Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області від 04.07.2025 вбачається, що на момент смерті [PERSON] діти були зареєстровані разом з батьком, але фактично з ним не проживали. Згідно копії довідки, виданої 05.12.2022 № 246/02-14 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою [PERSON] є спадкоємцем померлого [INFO] чоловіка, [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 4031 від 07.08.2024 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 992 та копії акту 1979 року представника відділу архітектури [PERSON] надано земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 525 м.кв. Згідно копії дозволу № 19/136 на виконання робіт [PERSON] надано дозвіл на будівництво будинку. Відповідно до акту Державної технічної комісії по прийманню в експлуатацію індивідуального житлового будинку № 15 від 21.01.2002, в якому зазначено «у присутності забудовника [PERSON] вдови [PERSON] » будівництво розпочато у 1979 році і закінчено у 1982 році. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 28.08.2024 вбачається, що побудований спірний житловий будинок в 1982 році. Відповідно до реєстраційного напису про реєстрацію зазначеного будинку (на паперових носіях) ВРКП «Бюро технічної інвентаризації «Конкурент» за [PERSON] 31.01.2002 (після смерті [PERSON] ) в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 1751 зареєстровано зазначений будинок. Згідно з копією довідки, наданою 17.10.2024 за № 2/1023 КП «Кам`янське БТІ», щодо об`єкту нерухомого майна житлового будинку [ADDRESS] - інформація відсутня. 25.11.2024 державним реєстратором прав на нерухоме майно Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області Панасенко Н.В. було відмовлено у державній реєстрації права власності за померлим [PERSON] на даний будинок, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 76257229 від 25.11.2024. У зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок та неможливістю провести таку реєстрацію, видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим. Тому державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 17.02.2025 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на будинок у порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту передбачений ст. 16, ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами, побудовані [PERSON] у період 1979-1982 років, проте не зареєстрований у відповідних державних органах, а тому не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності - нерухоме майно. Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину і здобуття, поряд з цим, підтвердження існування права власності спадкодавця на спірний житловий будинок, що становлять предмет даного спору - наявні матеріально-правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності позивача на це спадкове майно. Щодо позовних вимог про припинення (зняття) обтяження з нерухомого майна, суд виходить з наступного. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 405168038 від 25.11.2024 накладено обтяження № 4868711. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 25.04.2007 за № 4868711 реєстратором: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора накладено обтяження на невизначене майно, окреме майно, а саме, заборона (архівний запис); підстава обтяження: повідомлення б/н від 24.07.1987, Верхньодніпровська ДНК, ссуда; власник нерухомого майна: [PERSON] . Судом встановлено, що строк дії зобов`язання, для забезпечення якого у 1987 році було накладено заборону, є таким, що сплинув. Доказів існування дійсного та невиконаного зобов`язання, а також доказів правонаступництва кредитора або наявності вимог до спадкового майна суду не надано. Відомості про звернення стягнення на спірне майно або про поновлення заборони у встановленому законом порядку відсутні. За приписами статей 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Суд також враховує, що відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки спадкодавця, які належали йому на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Водночас обтяження майна не може зберігатися за відсутності дійсного забезпечуваного зобов`язання. Наявність формального запису про заборону відчуження, накладену понад тридцять років тому, за відсутності правових та фактичних підстав для її подальшого існування, порушує право позивача на мирне володіння майном та унеможливлює реалізацію спадкових прав. За таких обставин суд дійшов висновку, що обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку втратило правову підставу для існування, а тому заборона підлягає зняттю. У зв`язку з цим позовні вимоги і в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved