Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Виконавчий комітет Медведівської сільської ради звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. На обґрунтування поданого позову зазначили, що відповідачі є батьками двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] спільно із дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка характеризується як така, що зловживає алкогольними напоями та веде асоціальний спосіб життя. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Недобросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, що спричинило повторне вилучення дітей із сім`ї. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає разом із дружиною та дітьми за однією адресою. Відповідач зарекомендував себе як особа, що зловживає алкогольними напоями та веде асоціальний спосіб життя. [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також він недобросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, що спричинило вилучення дітей із сім`ї. Відповідачі офіційно не працевлаштовані, [PERSON] станом на 13.10.2025 перебуває у розшуці щодо вчиненого ним злочину, а саме самовільне залишення військової частини. Малолітні [PERSON] та [PERSON] з 2021 року перебувають на обліку Служби у справах дітей Медведівської сільської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. 09.01.2025 Службу у справах дітей повідомили, що [PERSON] розпивала спиртні напої вдома зі своїми знайомими. Одна зі знайомих, зі слів дітей, їх била та кричала на них, тому малолітні діти пішли до рідної баби [PERSON] , яка викликала поліцію. 10.01.2025 [PERSON] повідомила, що невістка [PERSON] за дітьми не приходила, їй не телефонувала, що із дітьми не цікавилася. Оскільки [PERSON] за станом здоров`я не могла піклуватися про малолітніх дітей, про що написала відповідну заяву, було прийнято рішення влаштувати дітей до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Медведівської сільської ради Болтян В. І. був наданий термін для створення належних умов для проживання малолітніх дітей, рекомендовано знайти роботу. [PERSON] була взята на облік КЗ «ЦНСП» Медведівської сільської ради та отримувала соціальну послугу соціальний супровід сім`ї/особи. 16.07.2025, після покращення умов проживання та виправлення відповідачами своєї поведінки, було прийнято рішення про повернення дітей у родину. Під час перебування у КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради малолітні [PERSON] та [PERSON] пройшли медичне обстеження. Згідно ехокардіограми у [PERSON] виявлена патологія серця. Також їм були встановлені діагнози та рекомендовано логопедичну та психологічну корекцію. Виконуючи надані рекомендації [PERSON] запропоновано влаштувати дітей на навчання у «Чигиринський навчально-реабілітаційний центр Черкаської обласної ради», де є необхідні спеціалісти (психолог і логопед) та спеціалізовані класи. Також відповідачам було роз`яснено обов`язок пройти із [PERSON] повторне кардіологічне обстеження та отримати консультацію кардіохірурга. Проте під час чергового виїзду 08.08.2025 було з`ясовано, що до кардіолога [PERSON] не возили. З 01.09.2025 діти були зараховані на навчання до навчального закладу «Чигиринський навчально-реабілітаційний центр Черкаської обласної ради», але на навчання не з`явилися. Мати дітей пояснила, що вони захворіли. 03.10.2025 під час чергового виїзду у сім`ю [PERSON] відповідачці [PERSON] повідомили, що на 13.10.2025 [PERSON] та [PERSON] записані на сурдологічне обстеження у Черкаській обласній лікарні, яке необхідно пройти для того, щоб педагоги навчального закладу Чигиринського НРЦ ЧОР могли відкоригувати програму їх навчання. Транспорт був безкоштовно наданий сільською радою. У неділю 12.10.2025 у телефонному режимі відповідачку у черговий раз попередили на необхідності підготовки до виїзду на обстеження та його важливості. Прибувши за адресою місця проживання Болтянів працівники ССД Медведівської сільської ради та КЗ «ЦНСП» Медведівської сільської ради, нікого не вивили. Відповідачі разом із дітьми були виявлені у сусідньому будинку. Оскільки батьки перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, а діти були хворі, було прийнято рішення про негайне відібрання дітей від батьків через наявну загрозу їх життю і здоров`ю, про було повідомлено керівництво Медведівської сільської ради. Рішенням Виконавчого комітету Медведівської сільської ради від 13.10.2025 № 33 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, від батьків [PERSON] та [PERSON] » діти були відібрані та поміщені до дитячого відділення Чигиринської багатопрофільної лікарні для лікування. Під час підготовки документів було встановлено, що за своїм попереднім місцем проживання відповідачка [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) неодноразово позбавлялася батківських прав щодо своїх дітей, одну дитину вона взагалі відмовилася забирати з пологового будинку. Тому позивач просить суд відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 26.11.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник Виконавчого комітету Медведівської сільської ради у порядку самопредставництва Добровольський А. В. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Додатково пояснив, що наразі діти проживають у спеціалізовану закладі, батьки за цей час жодного разу їх не відвідували, їх долею не цікавилися. Представник Служби у справах дітей Медведівської сільської ради за посадою Лук`яненко О. Б. позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що вони протягом тривалого часу намагалися допомогти зберегти сім`ю відповідачам. І після першого відібрання дітей вони дійсно виправилися, зокрема навели лад у будинку та дворі, придбали нові меблі, облаштували дітям місця для відпочинку та навчання, мали необхідний запас продуктів харчування, не зловживали алкогольними напоями, виконували надані їм рекомендації. Проте згодом на ґрунті зловживання алкогольними напоями вони знову створили для дітей небезпечні умови для проживання. Не піклувалися про їх здоров`я та зовнішній вигляд, у дітей був постійно педикульоз, вони були хворі та не отримували необхідного лікування. Оскільки задоволення позову буде сприяти створенню належних умов для проживання дітей та забезпеченню їх усім необхідним просила суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористалися, жодних заяв або клопотань суду не надали. Через неявку відповідачів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача та представниці третьої особи на проведення заочного розгляду справи, суд протокольною ухвалою постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] підтвердила суду, що вона є працівником соціальної служби і протягом тривалого часу приймала участь у здійсненні соціального супроводу цієї сім`ї. У них завжди були проблеми, пов`язані зі зловживанням алкогольними напоями. У моменти, коли вони виправляли свою поведінку, мало місце покращення у сім`ї та для дітей зокрема, але коли зловживали діти фактично опинялися у небезпечних умовах проживання та перебування, оскільки батьки взагалі не могли нічого робити. Іноді навіть підвестися з ліжка чи підлоги не мали змоги. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини регламентовані статтею 150 Сімейного кодексу України, до яких, зокрема, віднесено: -виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; -піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток -забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; -поважати дитину. Заборонені будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, заборонені фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 у зв`язку з фізичною та розумовою незрілістю дитина потребує особливої охорони, турботи і допомоги, у т.ч. належного правового захисту, для повного і гармонійного розвитку її особистості дитині необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Судом під час розгляду справи установлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданими суду копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Статтею 164 Сімейного кодексу України регламентовані підстави позбавлення батьківських прав, натомість з урахуванням вимог ст. 170 цього кодексу визначені підстави у пунктах 2-5 можуть бути також підставами для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України до таких підстав віднесено ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Аналізуючи долучені до матеріалів справи докази на предмет їх достовірності, належності та допустимості, а сукупність наданих доказів на предмет їх достатності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Сукупність наданих доказів, з урахуванням пояснень учасників, підтверджують допущені відповідачами порушення батьківських обов`язків, зокрема ухилення від обов`язків щодо виховання дітей, а також підтверджують, що залишення дітей у відповідачів є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання. Зокрема ці факти під час судового розгляду підтверджені такими письмовими доказами: -Копіями висновків про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] від 06.02.2025, відповідно до яких малолітні потребують занять із логопедом, психологічної корекції; -Копіями актів обстеження умов проживання від 09.01.2025, 10.01.2025, 24.01.2025, 19.02.2025, 08.05.2025, 20.06.2025, 14.07.2025, 25.07.2025, 08.08.2025, 15.09.2025, 03.10.2025, 13.10.21025, більшістю із яких підтверджено, що за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , наявні умови проживання дітей є незадовільними; -Копією акту оцінки потреб сім`ї від 19.09.2025 та планом соціального супроводу; -Копією клопотання про влаштування дітей до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 10.01.2025; -Копією клопотання про надання дозволу на вибуття дітей з КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 17.07.2025; -Копіями листів на адресу відповідачів, якими їм було роз`яснено їх обов`язки щодо дітей; -Копією рішення від 13.10.2025 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, від батька [PERSON] та матері [PERSON] »; -Копіями актів проведення оцінки рівня безпеки дитини щодо [PERSON] та [PERSON] від 13.10.2025; -Копією витягу з протоколу № 01 засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Медведівської сільської ради від 17.01.2025; -Копією витягу з протоколу № 05 засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Медведівської сільської ради від 16.07.2025; -Копією подання про винесення рішення про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, від батька [PERSON] та матері [PERSON] від 13.10.2025; -Копією листа КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 13.01.2025; -Копіями постанов про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності, у тому числі за ст. 184 КУпАП; -Копією листа КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 21.11.2025, яким підтверджено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] з 17.10.2025 перебувають у Центрі. Батьки доньок у Центрі не відвідували. Окремо суд ураховує, що [PERSON] неодноразово позбавлялася батьківських прав, на підтвердження чого суду надані рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17.11.2006, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14.12.2011, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 05.06.2014. Також суд ураховує розпорядження Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області від 28.04.2014 № 140 «Про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», яке було винесено у зв`язку із тим, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) відмовилася забирати дитину з пологового будинку. Тобто відповідачка була обізнана із усіма можливими негативними наслідками, пов`язаними із можливим невиконанням чи неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У постанові від 01.04.2020 по справі № 473/1555/19 (провадження № 61-22786св19) КЦС ВС висловив наступну правову позицію. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що залишення дітей у батьків буде суперечити їх інтересам, тому позов у цій частині підлягає до задоволення. Щодо заявлених позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей суд ураховує таке. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що регламентовано частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Також законодавець у частині п`ятій вказаної статті визначив, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього таких витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення аліментів. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення статті 141 ЦПК України, відповідно до яких витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь держави. Зокрема стягненню підлягають витрати на позовними вимогами про стягнення аліментів по 3 028,00 грн із кожного з відповідачів, та витрати на оплату судового збору за позовну вимоги про примусове відібрання дітей у загальному розмірі 3 028,00 грн, які стягуються судом із кожного з відповідача у рівних частках. Відповідно загальний розмір судового збору, який за рішенням суду підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь держави становить 4 542,00 грн (3 028,00 грн + 3 028,00 грн / 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved