Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

09 вересня 2025 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2019 [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Таскомбанк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №104/6527888-СК від 12.06.2019, підписанням якого акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєдналася до умов Договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім певних випадків. 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 18254,07 грн, з яких: 10124,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8129,28 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користуванням Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У зв`язку з цим, Позивач просить стягнути на свою користь з Відповідача суму заборгованості за Кредитним договором в сумі 18254,07 грн, та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви, просив справу розглядати без його участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, жодних заяв та клопотань не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За відомостями Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому судових повісток, у зв`язку з чим, у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Таскомбанк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №104/6527888-СК від 12.06.2019, підписанням якого акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку:www.tascombank.com.ua та беззастережно приєдналася до умов Договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується,окрім певних випадків. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користуванням Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором. 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. ( а.с. 9-11). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З розрахунку заборгованості по кредитному договору №104/6527888-СК від 12.06.2019, укладеним між позичальником та АТ «ТАСКОМБАНК», вбачається, що заборгованість останньої станом на 31.07.2025 року становить 18254,07 грн, з яких: 10124,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8129,28 грн - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 8). Зазначений розрахунок заборгованості сторонами не спростовано, а тому суд бере його в основу доказів. Як встановлено судом, 26.06.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (п. 2.1 договору). В п. 12.1 Договору факторингу сторонами визначено додатки до договору, що складають його невід`ємну частину, в тому числі й Додаток № 1 - Форма Реєстру прав вимоги. Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 року - Реєстр прав вимоги, який передано відповідно до Акту прийому-передачі від 02.12.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 18254,07 грн, з яких: 10124,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8129,79 грн - сума заборгованості за відсотками, про що свідчить Витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 року (а.с. 14). Відповідачем не погашено суму боргу за кредитним договором №104/6527888-СК від 12.06.2019, у зв`язку з чим фактична заборгованість становить 18254,07 грн, суму заборгованості не спростовано, доказів протилежного суду не надано. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Нормою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В той же час, у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 зазначено, що у випадку якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, то заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані, що відповідач вживала заходи для належного виконання зобов`язання по даному правочину, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з її вини. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що АТ «ТАСКОМБАНК» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та 513 ЦК України, а також враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3028,00 гривень. а підставі вищенаведеного,

Outcome: approved