Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява обґрунтована тим, що 18.06.2021 року [PERSON] уклав договір № 101143824 з ТОВ «Мілоан», на виконання якого йому були перераховані грошові кошти в розмірі 5000 грн. Позивач зазначив, що відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. 14.09.2021 року згідно договору відступлення прав вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» відступив права вимоги за кредитним договором № 101143824 від 18.06.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», сума боргу становить 22450 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 101143824 від 18.06.2021 рокуу розмірі 22450 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Калинопільського районного суду Черкаської області від 27.10.2025року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 13.11.2025року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розляду справи. Відповідач в судовезасідання нез`явився,про причининеявки судуне повідомив,відзиву напозовну заявуне подав.Про дату,час імісце судовогозасідання відповідачповідомлений своєчаснота належнимчином,в установленномузаконом порядку,шляхом розміщенняоголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.06.2021 року [PERSON] уклав договір № 101143824 з ТОВ «Мілоан», на виконання якого йому були перераховані грошові кошти в розмірі 5000 грн. Згідно вказаного договору строк кредитування становить 15 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.07.2021 року. Згідно п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2450,00 грн. в грошовому виразі та 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7450,00 гривень. Судом встановлено, що товариством виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Відповідач всупереч умов кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконав в повному обсязі грошові зобов`язання перед позивачем за договором. Встановлено, що 14.09.2021року, згідно договору відступлення прав вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» відступив права вимоги за кредитним договором № 101143824 від 18.06.2021 рокуна користь ТОВ «Діджи Фінанс». За договором відступлення прав вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» складає 22450,00,00 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 16500,00 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 950,00 грн. Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за процентами, оскільки їх нарахування здійснене поза межами встановленого строку кредитування, що суперечить умовам кредитного договору, оскільки згідно договору № 101143824 від 18.06.2021 рокустрок кредитування становить 15 днів. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування договором не передбачено, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковомузадоволенню. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі 1500,00 грн, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Окрім того, умовами договору про споживчий кредит № 101143824 від 18.06.2021 року передбачено сплату комісії за надання кредиту 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. Договору). Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. У договорі про споживчий кредит № 101143824 від 18.06.2021 рокукредитодавцем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем одноразової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити. Відповідно до положеньстатті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані Договір №42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, який укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», та який містить тарифікацію наданих клієнту послуг, детальний опис наданих адвокатом робіт, а також копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (а.с. 15, 23-25). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1659,00 грн. (7450,00 /22450,00х5000). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 803,00 грн. (7450,00/22450,00*2422,40).

Outcome: partial