Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики грошових коштів від 12.01.2022, що складається з 79 928,87 грн. - тіло кредиту, 3 79 019,19 грн. - пеню у розмірі семи відсотків від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, 14 101,99 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення, 74 315,18 грн. - п`ятдесят відсотків річних від простроченої суми у порядку ст.625 ЦК України. Позов обґрунтовує тим, що 12.01.2022 року позивачка уклала з відповідачем нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позивачка передала в борг відповідачу кошти у розмірі 79 928,87 гривень, які відповідач [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 30.05.2022. За домовленістю між позивачем та відповідачем відповідно до умов договору позики за користування грошовими коштами відсотки не нараховувалися. Також за домовленістю між сторонами у разі несвоєчасного виконання з повернення грошових коштів [PERSON] повинен сплатити [PERSON] пеню у розмірі 7% від суми, яка прострочена за кожен день прострочення, інфляційні витрати за весь час прострочення та п`ятдесят відсотків річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України. У зв`язку з простроченням відповідачем термінів виконання грошового зобов`язання, несплати пені за несвоєчасного виконання з повернення грошового зобов`язання, інфляційних витрат та відсотків, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.08.2024 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С. 26.08.2024 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь надійшла 09.09.2024. Ухвалою суду від 17.09.2024 позов залишено без руху. Ухвалою від 02.10.2024 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у загальному позовному провадженні. Позов забезпечено шляхом витребування у позивачки оригіналу договору позики на підставі ухвали суду від 21.07.2025. 01.09.2025 на виконання ухвали про витребування доказів позивачкою [PERSON] надано оригінал договору позики. У відповідності до ухвали суду від 05.12.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Відповідач відзив на позов не надав. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення судового засідання без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі та заперечення не надав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до та частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що 12.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 141. За умовами договору позики відповідач отримав від позивачки кошти у розмірі 79 928,87 гривень, строком повернення до 30 травня 2022. Також за домовленістю між сторонами у разі несвоєчасного виконання з повернення грошових коштів [PERSON] повинен сплатити [PERSON] пеню у розмірі 7% від суми, яка прострочена за кожен день прострочення, інфляційні витрати за весь час прострочення та п`ятдесят відсотків річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України (п. 7 договору позики). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що позивачка [PERSON] виконала свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в загальній сумі 79 928 гривень 87 копійок. Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за договором не виконав, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача вказаних коштів. Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинним, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Для визначення індексу інфляції в цілому за період прострочення, індекси інфляції за цей період перемножуються. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Доказів виконання зобов`язання відповідачем перед позивачем матеріали справи не містять. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, які визначені у пункті 7 договору позики від 12.01.2022. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст.81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на наведене вмотивування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна заява задоволена у повному обсязі, з відповідача підлягають стяганню судові витрати понесені позивачем у розмірі 15 140,00 грн.

Outcome: approved