Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

01.08.2025 року [PERSON] в особі представниці адвоката Овчарик В.К. звернувся до суду з наданим позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Жашківської міської ради, про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що він та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з кінця 2019 року по жовтень 2021 року в м. Умань Черкаської області, винаймаючи житло за наступними адресами:[ADDRESS] - з кінця 2019 р. до кінця 2020 р.; [ADDRESS] - з кінця 2020 р. по березень 2021 р.; [ADDRESS] - з березня 2021 р. по жовтень 2021 р. Від цих стосунків [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Протягом спільного проживання відповідачка зловживала спиртними напоями та не виконувала своїх батьківських обов`язків стосовно доньки, періодично не приходила додому, а коли з`являлась - перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння і не могла керувати собою, своїми діями, поводилася неадекватно. У зв`язку з цим відповідачка не була спроможною брати на себе жодної відповідальності за дитину, забезпечити її потреби у годуванні, догляді, вихованні, дбати про її здоров`я й безпеку. З метою заробітку, а також щоб допомогти відповідачці подолати алкогольну залежність, змінити оточення друзів, які сприяли зловживанню спиртним, 20.10.2021 року сторони тимчасово на три місяці, поїхали працювати до Польщі, попередньо погодивши, що у цей період їх доньку доглядатиме бабуся, тобто мама позивача - [PERSON] . Під час перебування сторін за кордоном відбулася зрада з боку відповідачки, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. 24.12.2021 року позивач повернувся до України, а відповідачка на той момент, продовжила своє перебування в Польщі. На теперішній час місце перебування відповідачки позивачу невідоме. Відтоді, з грудня 2021 року, відповідачка ухиляється від спілкування з позивачем та донькою і не бере жодної участі у виконанні своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Позивач неодноразово намагався поговорити з відповідачкою, однак вона не відповідала на його дзвінки, а потім і зовсім змінила номер телефону. Теперішні засоби зв`язку відповідачки не відомі позивачу. 3 грудня 2021 року і дотепер позивач самостійно виховує та матеріально утримує доньку. У догляді за донькою позивачу продовжує допомагати його мама. Дитина проживає з Позивачем і його батьками - [PERSON] та [PERSON] , тобто бабусею і дідусем дитини за зареєстрованим місцем проживання позивача, а саме: [ADDRESS] . Вважає, що за таких обставин наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 05.08.2025 року зазначений позов було залишено без руху; надано позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позову. 18.08.2025 року від представниці позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 19.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; роз`яснено порядок та строк подачі відзиву, відповіді на відзив, пояснень щодо позову, доказів тощо; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області та зобов`язано надати суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду інформацію щодо перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.01.2021 року до дня надання відповіді із зазначенням наступної інформації: дата та місце перетину державного кордону України, напрямок перетину державного кордону України (кінцевий пункт прибуття), у разі наявності мета перетину державного кордону України, а також дата в`їзду в Україну; зобов`язано Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати належним чином завірений витяг з Реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . 22.08.2025 року від Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація, відповідно до якої [PERSON] 20.10.2021 року перетнула державний кордон України в напрямку виїзду у пункті пропуску Устилуг. Інша інформація відсутня. 16.09.2025 року від Уманського відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла витребувана інформація. 18.09.2025 року представниця відповідачки [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачка не погоджується з твердженнями позивача про те, що вона не виконувала своїх материнських обов`язків, не забезпечувала дитину, оскільки зловживала спиртними напоями, часто не з`являлась додому. Зазначила про те, що починаючи з 2015 року вона навчалася спочатку в КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка», який закінчила в 2019 році. Потім з 2019 року по 2021 рік навчалась в Уманському державному педагогічному університеті ім. П. Тичини. Має прекрасну характеристику з коледжу та подяки за гарне навчання. Позивач характеризує її як безвідповідальну матір, оскільки вона не була на хрещенні дитини, не дарувала їй подарунків на дні народження, не спілкувалась з дитиною та взагалі не цікавилася ні станом здоров`я дитини, ні тим як вона росте та розвивається. Ці твердження позивача не підтвердженні жодними доказами, на що надала суду роздруківки дзвінків відповідачки до матері позивача, з яких видно, що відповідачку не завжди допускали до спілкування з дитиною, але видно, що вона вітала дитину з днем народження, просила надати реквізити банківської картки позивача або його матері для переказу коштів на утримання дитини, придбання подарунків. Відповідачка спілкувалася з дитиною по відеозв`язку, цікавилась її розвитком, має безліч фотографій дитини. Відповідачка не завжди мала можливість спілкуватися з позивачем, його матір`ю чи з самою дитиною, оскільки часто їй повідомляли, що дитина спить або взагалі блокували її виклики. Крім того, щомісячно вона надсилала кошти на утримання дитини, суми були невеликими, так як відповідачка змушена була важко працювати, платити за проживання, навчалася на мовних курсах, для складання іспитів з метою підтвердження диплому. Наразі відповідачка має право працювати за спеціальністю, тож працює в приватному дитячому садку, дуже хоче забрати доньку до Польщі, щоб вона відвідувала дитячий садок, де та працює. Всі матеріальні виплати на дитину, які надходили до виповнення їй трьох років відповідачка накопичувала на банківській картці, а зараз перерахувала їх позивачу на утримання дитини. Щодо пояснень свідка [PERSON] зазначила, що відповідачка не погоджується з цими свідченнями, оскільки взагалі невідомо, яким чином ці свідчення було відібрано у свідка, крім того, викладення тексту пояснення є нетиповим для звичайної людини, що свідчить про фіктивність свідчень, також відсутній підпис [PERSON] . Крім того, свідок з 2022 року проживає за межами України, відповідачка з нею не спілкується, тож їй незрозуміло яку інформацію та отримує від позивача й від інших зацікавлених осіб. Зазначила, що позивач також фактично не проживає з дитиною, оскільки працює в м. Києві охоронником, про що свідчить надана ним до справи службова характеристика. Тривалий час вона не могла виїхати з Польщі, оскільки хотіла там жити, для цього сумлінно працювала, підтверджувала диплом, вчила мову, шукала роботу без відпусток. Наразі відповідачка працює, однак оскільки вона нещодавно влаштувалась на роботу, то не має права на відпустку, але як тільки така можливість з`явиться, вона одразу ж приїде до дитини. Крім того, відповідачка має намір найближчим часом визначити місце проживання дитини та забрати її із собою за місцем свого проживання, пояснила, що дуже любить свою дитину, сумує за нею, бажає піклуватися нею в повній мірі. Законодавча практика, яка діє на території України, а також практика Європейського суду з прав людини орієнтує суди на те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, тож відповідачка вважає, що підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. 23.09.2025 року представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Жашківської міської ради [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вказала, що відповідний висновок буде підготовлений та наданий суду. Просила проводити розгляд справи в їх відсутність. 24.09.2025 року представниця позивача [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якій позов підтримала, посилаючись на те, що у відзиві відповідачка намагається підтвердити виконання нею материнських обов`язків стосовно дитини дипломами про освіту та студентськими подяками, проте додані документи жодним чином не характеризують її як відповідальну матір. Разом з тим надала відео- і фотодокази, на яких зафіксовано як відповідачка перебуває у нетверезому стані просто посеред дня біля навчального закладу. Крім того, одна з доданих до Відзиву характеристик Відповідачки написана невстановленою особою від руки, без фірмового бланку, без зазначення жодних реквізитів роботодавця, без проставлення його печатки та навіть без вказування назви компанії, посади Відповідачки і періоду її роботи. Отже така характеристика є неналежним доказом і не може братися до уваги. Факт відсутності Відповідачки як матері у житті дитини загалом (у тому числі навіть на свята і дні народження дитини) підтверджується показами свідків та визнається самою Відповідачкою у поданому Відзиві. Так, Відповідачка визнала, що ще до повномасштабного вторгнення виїхала з України і відтоді постійно проживає за кордоном; не збирається повертатися в Україну та не бачить потреби навіть взяти короткострокову відпустку для побачення з дитиною; не вважала за потрібне утримувати свою дитину, аргументуючи це складністю покривати власні потреби в оплаті навчання, проживання; вона не має навіть фото власної дитини про що Відповідачка пише у своїх повідомленнях, роздруківку яких додає до Відзиву. Крім того, Відповідачка жодним чином не доводить (не надає жодних доказів) свою участь у житті дитини: жодного фото доньки; жодних медичних документів, які б засвідчили, що Відповідачка обізнана зі станом здоров`я дитини; жодних освітніх документів. Більше того, Відповідачка нічого не пише ні про успіхи доньки у навчанні, ні про захоплення чи вподобання дитини, що також засвідчує відсутність зацікавленості у дитині. Натомість Відповідачка багато пише про власне становлення: освіту, роботу, плани на майбутнє забрати дитину, грубо нехтуючи при цьому інтересами самої дитини. У Відзиві відсутні будь-які міркування Відповідачки про те, чи добре (чи в найкращих інтересах дитини) буде її доньці поруч з нею, не розмірковує над тим, як вона планує доглядати за малолітньою дитиною, фінансово утримувати її, навчати, лікувати, не маючи при цьому ні часу, ні ресурсів для забезпечення навіть власних потреб. Єдине про що пише Відповідачка це про безоплатне відвідування дитячого садка за кордоном. Відповідачка обманює Суд, зазначаючи, що за час свого перебування за кордоном, вона нібито спілкувалася з дитиною, зокрема, по відеозв`язку, що не відповідає дійсності, так як дитина взагалі не знає Відповідачку та інколи називає мамою бабусю (маму Позивача [PERSON] ). При цьому, [PERSON] ніколи не стояла на заваді спілкуванню Відповідачки з дитиною, а навпаки стимулювала Відповідачку до такого спілкування. На підтвердження цього надала більш повні роздруківки переписки між Відповідачкою і [PERSON] , де видно як Відповідачка нерідко писала чи дзвонила серед ночі, перебуваючи у нетверезому стані. У Відзиві Відповідачка також неправдиво вказала, що [PERSON] нібито заблокувала її, однак хибність цього міркування також спростовується перепискою між ними. Стосовно коштів на утримання дитини у Відзиві Відповідачка визнала, що лише наразі, коли до Суду подано даний позов про позбавлення батьківських прав, вона перерахувала Позивачу кошти на утримання дитини, до цього ж всі матеріальні виплати на дитину до виповнення їй трьох років вона складала на банківську картку. Тобто свідомо не утримувала дитину та не брала жодної фінансової участі у забезпеченні потреб дитини. Більше того, виїжджаючи за кордон, і не плануючи повертатися в Україну, Відповідачка забрала з собою банківську картку, на яку нараховувалася соціальна допомога на дитину, до досягнення нею 3-х річного віку. Разом з тим, сумнівними є й самі грошові перекази, зокрема, обґрунтовані сумніви викликає їх переказ саме Відповідачкою з цільових коштів (а не, приміром, якимись сторонніми особами), оскільки ці грошові перекази відправлялися з відділення АТ «Укрпошта» у м. Первомайську в той час, коли Відповідачка перебуває за кордоном. Стосовно пояснень свідка [PERSON] зазначила, що вони належно оформлені і підписані кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом, з наданням відповідного підтверджуючого Протоколу, [PERSON] є хрещеною матір`ю дитини, безпосередньо бере участь у житті дитини та може підтвердити обставини, викладені у позовній заяві, але Відповідачка навіть з хрещеною матір`ю своєї доньки не спілкується. Зазначила, що Позивач працює охоронником команди з обслуговування об`єктів в м. Києві відділу спеціалізованої охорони, його графік роботи є позмінним. Тобто він декілька днів на тиждень приїздить на роботу до м. Києва з дому (с. Медувата Уманського р-ну Черкаської обл.), а після зміни повертається назад до дитини і своїх батьків, які доглядали за нею під час роботи Позивача. Факт постійного проживання Позивача разом з донькою підтверджується також показами свідків та численними доказами, доданими до позовної заяви. 01.10.2025 року відповідачка [PERSON] надіслала до суду заперечення проти відповіді на відзив (письмові пояснення по суті справи), в яких зазначила про те, що вона була у відносинах з Позивачем протягом чотирьох років. Під час спільного життя 09.01.2021 року на світ з`явилася їх спільна донька, яка для неї є найважливішою людиною. У жовтні 2021 року вони з Позивачем разом тимчасово переїхали до Польщі з метою працевлаштування і створення стабільних умов для майбутнього забезпечення їхньої дитини. Через два місяці після переїзду Позивач повернувся в Україну, через те, що часто не відвідував роботу, що можна підтвердити заробітною платою, яку він отримав за час праці, також через агресивну поведінку по відношенню до неї, що і стало причиною закінчення їхніх відносин, вона ж залишилася в Польщі з метою подальшого професійного розвитку, з можливістю навчання та забезпечення фінансової стабільності і можливості кращих життєвих умов для майбутнього дитини. Зазначила, що вважає наведені у відповіді на відзив доводи безпідставними та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, і спрямованими не на захист прав та інтересів дитини, а на її штучне усунення від виконання батьківських прав. Надані Позивачем фото- та відеоматеріали є неналежними доказами, оскільки вони не містять жодних відомостей про дату, час, обставини їх створення; їх автентичність не підтверджена жодною експертизою; вони можуть бути вирвані з контексту, чи зроблені без її відома та згоди. Просила суд не брати такі матеріали до уваги. Щодо тверджень позивача про її відсутність у житті дитини зазначила, що тимчасове проживання за кордоном зумовлене об`єктивними обставинами (навчання, робота) і не свідчить про відмову від виконання материнських обов`язків. Вказала, що вона підтримувала контакт з дитиною у доступних формах (дзвінки, повідомлення, відеозв`язок). Непостійність зв`язку була зумовлена складними життєвими обставинами (нестабільність графіку роботи), але це не є підставою для позбавлення прав. Відсутність фотографій чи медичних документів у відзиві не означає відсутності турботи про дитину. Вона не заперечує того, що певний час мала труднощі з фінансами (у зв`язку з адаптацією в новій країні), яких вже немає досить тривалий час. Проте наразі вона надає матеріальну допомогу дитині. У законодавстві України не передбачено позбавлення батьківських прав лише через відсутність аліментних виплат у минулому, тим більше без рішення суду про їх стягнення. Перераховані нею кошти є підтвердженням її наміру брати участь у забезпеченні потреб дитини. Також вказала, що свідки, зокрема, хрещена мати дитини, є особами, які перебувають у близьких стосунках із Позивачем, тому їхні покази не можна вважати об`єктивними. Вони не можуть достовірно оцінювати її участь у житті дитини під час її перебування за кордоном. [PERSON] вона знає здалеку, декілька разів зустрічалися на спільних подіях, тому і ніколи не мала з нею близького контакту. Щодо тверджень Позивача про її «нетверезий стан» зазначила, що звинувачення є голослівними та не підтверджуються жодними медичними документами. Будь-які повідомлення чи дзвінки, на які посилається Позивач, не доводять систематичного зловживання алкоголем або наявності залежності. Жодного доказу того, що вона становить небезпеку для дитини чи свідомо відмовляється від виконання батьківських обов`язків, Позивачем не надано. Її бажання надалі брати участь у вихованні та утриманні дитини підтверджує відсутність підстав для позбавлення її батьківських прав. Наголосила, що відповідно до ст. 19 СК України суд повинен враховувати висновок органу опіки та піклування, а не лише суб`єктивні пояснення Позивача. Також зазначила, що на даний час дитина проживає у с. Медувата Уманського р-ну Черкаської області з дуже малим населенням, де відсутні магазини та інші базові торгові точки; транспортні засоби та можливість регулярного пересування; медичні установи та лікарі; дитячі садочки та школи; дитячі майданчики та місця для активного відпочинку; однолітки для соціальної взаємодії та розвитку. Такі обставини суттєво обмежують фізичний, освітній та соціальний розвиток дитини, її можливості для спілкування та активного дозвілля, що є важливим аспектом для її здорового та всебічного розвитку. Враховуючи це, вважає, що перебування дитини в Польщі з нею, де створені умови для розвитку дитини, її навчання та спілкування, буде більше відповідати її інтересам; її перебування за кордоном дозволяє дитині отримувати фінансову підтримку, належний догляд та розвиток соціальний і освітній (постійне відвідування висококваліфікованих освітніх закладів, відвідування масових заходів для дітей, відвідування дитячих закладів з нахилом на вміння і вподобання дитини для розвитку сильних сторін та інтересів, доступ до мовного середовища, вивчення польської та англійської мов, якісне медичне обслуговування, більше зручностей та інфраструктури для життя дитини, водночас зберігаючи постійний контакт із матір`ю, що є важливим для дівчинки. Проживання ж дитини в селі не забезпечує їй аналогічних умов розвитку та безпеки. Тож просила врахувати її бажання та можливість брати участь у вихованні та утриманні дитини, а також відмовити в задоволенні позовних вимог. 06.10.2025 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області Цибровський І. надав до суду висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 30.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 02.12.2025 року, 13:00 годину. Крім того, ухвалою суду від 30.10.2025 року постановлено судове засідання у наданій справі, призначене на 02.12.2025 року, 13:00 годину, та всі наступні судові засідання, провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіс ВКЗ в системі "Електронний суд" з відповідачкою [PERSON] та свідком [PERSON] . У зв`язку з тим, що судом в попередній ухвалі від 30.10.2025 року помилково дозволено свідку [PERSON] брати участь у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіс ВКЗ в системі "Електронний суд", ухвалою суду від 02.12.2025 року в задоволенні клопотання свідка [PERSON] про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у наданій справі відмовлено. 31.10.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Жашківської міської ради надійшов до суду витяг з протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жашківської міської ради від 22.09.2025 року № 9, відповідно до якого наразі Служба у справах дітей не може підтвердити того, що відповідачка не бере участь у вихованні і утриманні дитини, відсутні підстави для застосування до неї такого заходу впливу як позбавлення батьківських прав. До заяви не додано жодного документа, який би свідчив про умисне невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. В судовому засіданні 02.12.2025 року свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є племінником її чоловіка. Зазначила, що не може охарактеризувати відповідачку як маму, оскільки не розуміє як можна залишити свою дитину. Зазначила, що відповідачка як людина є нормальною, але як мати - ніяка. Позивач з відповідачкою разом були з 2019 року, потім разом поїхали на роботу в Польщу, а дитину залишили на бабусю маму позивача. Щодо подробиць матеріального забезпечення дитини їй нічого невідомо. В соцмережах відповідачка їй писала, що хотіла б з нею поговорити, на що свідок ніяк не відреагувала, бо повідомлення прийшло вночі. Їй відомо, що дитина інколи бабусю називає мамою. Коли дитина народилася вони жили в м. Умань, потім приїхали в село й свідок бачила, що більше з дитиною була бабуся. Дитина не була на грудному вигодовуванні, тому що коли вони приїжджали, то купляли суміш для годування. Також вона не бачила відповідачку в житті та/або в соцмережах в нетверезому стані. Зазначила, що не була свідком жодного дзвінка Дарії, але знає зі слів бабусі, що та телефонувала, однак дитина її не сприймала, бо тоді ще була маленькою або спала чи була в садочку. Крім того, пояснила, що [PERSON] раніше працював в охоронній фірмі в м. Києві, зараз їй невідомо де він працює, наразі 2 роки чи більше він живе в м. Києві, де винаймає житло. Дитина живе з бабусею [PERSON] , вона не працює, працює дідусь дівчинки. Дитина відвідує садочок, який знаходиться в іншому селі, тому її туди і назад возить автобус. Дитина живе з бабусею з 7 місяців, з того часу як батьки її залишили і поїхали в Польщу. Позивач приїжджає до дитини 2 рази в місяць. В дівчинки є особистий телефон, вона його бачила і дівчинка казала, що тато їй його подарував. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є мамою позивача та бабусею [PERSON] . Зазначила, що не може сказати про те, що у відповідачки гарне ставлення до дитини, оскільки [PERSON] їй сама дзвонила, коли була вагітна і казала, що їй ця дитина не потрібна. Потім були випадки, що вона йшла і могла більше тижня не з`являтися вдома. Дитиною більше [PERSON] займався, коли вона до них приїжджала, то бачила, що [PERSON] спала до обіду. Також були випадки коли відповідачка залишала дитину повністю самою. Свідок бачила як вона була в стані алкогольного сп`яніння. В такому стані вона просто приходила і лягала спати, особисто свідок не бачила як відповідачка [PERSON] . Коли [PERSON] виповнилося 2 роки, відповідачка один раз в місяць висилала кошти, а до цього часу матеріально не допомагала. Спочатку відповідачка дзвонила їй часто, а потім все рідше і рідше - приблизно раз в рік. Зараз ніякого спілкування немає, участі у виховані доньки вона не приймає, про потреби дитини відповідачка її не запитувала. Дитина цікавилася де її мама, вона сказала далеко, після цього дівчинка більше не питала. Зазначила, що дівчинка її називає то "мама", то "бабка". Також пояснила, що в 21 рік [PERSON] народила дитину, в той час вона навчалася та вони з [PERSON] винаймали квартиру. Дитина була спочатку на грудному вигодовуванні, а потім [PERSON] сказала, що захворіла, випила таблетки і зникло молоко. Приблизно тиждень-два дитина була на грудному вигодовуванні. Зазначила, що [PERSON] останні 2 роки живе в м. Києві, працює в охоронній фірмі, змінив посаду з охоронця на водія, також в нього є дівчина. Він бере дочку з собою в м. Київ, там проводить з нею час, також приїжджає в село до дитини. Крім того, пояснила, що казала позивачу та відповідачці про те, що забере дитину собі, якщо їм вона не потрібна; коли дитина народилася вона постійно пропонувала свою допомогу, а також пропонувала їм розписатися, але [PERSON] хотіла велике весілля, тому відмовлялася від розпису. На виписку з пологового приїжджав батько [PERSON] і вона з чоловіком. Також вказала, що вони її завжди підтримували, їй здавалося, що коли [PERSON] народила в неї був нормальний емоційний стан. Дитину сторони залишили їй ще в серпні і [PERSON] сказала, що піде на роботу в м. Умань, а потім за її ініціативою вони з [PERSON] в жовтні поїхали в Польщу на заробітки. В грудні [PERSON] повернувся, сказав що вони з [PERSON] не поладнали і разом не будуть. Також свідок пояснила, що в дитини є телефон, вона вміє ним користуватися сама, мати не цікавилася тим, чи є в дитини телефон. Вона казала, що дитина ще мала для телефону, тому вона їй і не купляє його. Зараз дівчинка телефонує татові, спілкується з ним, а також може діду дзвонити. В судовому засіданні 26.12.2025 року свідок [PERSON] пояснила суду, що з 2021 року по теперішній час вона є старостою старостинського округу, до якого входить с. Медувада, в якому проживає ця родина. Вона знає майже всіх жителів, оскільки населення села невелике. Цю родину також знає, цікавилася їх сім`єю, вони живуть в с. Медувата, сім`я [PERSON] складається з діда, баби і батька дівчинки. [PERSON] позитивна людина, він виріс в цьому селі. За весь час проживання дитини в сім`ї, вона приходила до них тричі. З відповідачкою вона не знайома, вона до неї як до старости ніколи не зверталася. Позивач та його представниця [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, представниця додала, що у висновку органу опіки недотримано процедуру його складання, також вказала, що не всі люди, які мають алкогольну залежність, стоять на обліку у відповідному диспансері. Відповідачка зазначила, що позов не визнає, просила відмовити в його задоволенні та пояснила суду, що в неї є фото і відео своєї дитини, які вона може продемонструвати зі свого телефону. Тут фото з 2021 року і ті фото, які їй надсилала мати позивача, а також з того періоду, коли вона була з дитиною та скріншоти з відеодзвінків. Зазначила, що під час їхнього спілкування з пані [PERSON] вона не хотіла відповідати на її уточнюючі запитання з приводу доньки. Вказала, що в дитини з 3-х місяців виявлено ваду серця, вона з нею ходила на ультразвукове дослідження. Наразі їй невідомо багато інформації про [PERSON] , оскільки довгий час вона не могла з нею спілкуватися. Також пояснила, що виплати на дитину вона накопичувала за ці роки, але під час судового розгляду вирішила надіслати їх позивачу, щоб показати, що вона їх не забрала собі, а дійсно збирала дитині і готова віддати на її потреби. З приводу наданих відеозаписів пояснила, що відео де вона сидить на траві зняте ще до появи дитини; щодо відеозапису біля ліжечка пояснила, що тоді в неї був конфлікт з позивачем, під час якого він застосував до неї фізичну силу і саме тому вона була в такому стані, однак до поліції вона не зверталася. Наразі вона має стабільну роботу і стабільний дохід близько 50 000 грн., орендує квартиру за 20 000 грн. вказала, що вона ніколи не відмовлялася від своєї доньки, ніколи не казала, що вона їй не потрібна, а була вимушена поїхати через бажання дати найкраще дитині, їй боляче чути, що її фізичну віддаленість прирівнюють до відмови від дитини, вона готова взяти на себе всю відповідальність за дитину. Представниця відповідачки [PERSON] підтримала позицію відповідачки, просила відмовити в задоволенні позову. Від представниці третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Жашківської міської ради Ментей І.М. надійшла до суду заява, в якій вона зазначила про те, що не підтримує позовні вимоги позивача, просила проводити розгляд справи в їх відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду представник не з`явився, причини неявки не повідомив. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, та в судовому засіданні, а також пояснень свідків, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2019 року по жовтень 2021 року проживали разом як сім`я у незареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.01.20214 року Уманським міськрайонним відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.16), батьками [PERSON] , [INFO] , дійсно є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Зазначені інформація підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00053464889 від 06.09.2025 року /а.с.135-126/. З метою заробітку 20.10.2021 року сторони тимчасово поїхали працювати закордон до Польщі, попередньо погодивши, що у цей період їх доньку доглядатиме бабуся, тобто мати позивача - [PERSON] . Під час перебування сторін закордоном їх спільне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, тому 24.12.2021 року позивач повернувся до України, а відповідачка на той момент, продовжила своє перебування в Польщі. В матеріалах справи наявна інформація про те, що [PERSON] 20.10.2021 року перетнула державний кордон України в напрямку виїзду у пункті пропуску Устилуг. Інформація про в`їзд на територію України відсутня. За таких обставин з грудня 2021 року вони почали проживати окремо один від одного. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/002370827 від 18.02.2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , дата реєстрації 19.03.2021 року /а.с.17/. Як вбачається з копії паспорту позивача серії [NUMBER] , виданого 09.07.2014 року Жашківським РС УДМС України в Черкаській області, його зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS] /а.с.14/. Службовими характеристиками ТОВ «Охоронний Холдінг» № 79 від 15.07.2024 року, № 19/07 від 30.07.2025 року підтверджується те, що позивач з 04.05.2023 року займає посаду охоронника команди з обслуговування об`єктів в м. Києві. За час роботи на займаній посаді проявив себе дисциплінованим працівником. Посадові обов`язки, що регламентують несения служби знає, ретельно їх виконує. До роботи ставиться відповідально. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. Має бажання та навички до навчання, професійного розвитку і самовдосконалення. Запізнення на роботу, прогули й інші порушення трудової дисципліни відсутні. Дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались, чітко дотримується трудового розпорядку. З трудовим колективом має добрі відносини, конфлікти та суперечки відсутні, коректно та з повагою ставиться до колег по роботі. Доброзичливий, уважний до оточуючих, завжди готовий допомоги у вирішенні робочих завдань. Врівноважений, має високі моральні якості, не вживає спиртних напоїв, не палить /а.с.20, 93/. Суду надано військово-облікові документи позивача, відповідно до яких він є військовозобов`язаним, має відстрочку у зв`язку з бронюванням /а.с.204/. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року, з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року підтверджується регулярне надходження грошових коштів з поміткою заробітна плата від ТОВ «Охоронний Холдінг», також наявні надходження грошових коштів за кодом 126 додаткове благо /а.с.18-19, 89-90/. З інформації КНП «Уманський міський ЦПМСД» № 564 від 02.08.2024 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , в даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] , з якою укладена декларація з 16.01.2021 року. 3 16.01.2021 року до 9-місячного віку чергові та позачергові огляди дитини проводились у присутності матері і батька. 3 27.12.2021 року огляди проводилися у присутності батька або бабусі, які належно виконують всі рекомендації та призначення медичного персоналу. Протягом даного часу мати до медичного закладу не з`являлась, контактні дані та місце знаходження її медичному персоналу закладу невідомі. Фактами щодо ухилення чи виконання своїх батьківських обов`язків матір`ю відносно до дитини [PERSON] , а також вживання алкоголю чи наркотичних речовин [PERSON] не володіють /а.с.24/. Також суду надано медичну довідку щодо стану здоров`я [PERSON] від 03.06.2025 року та квитанцію про плату лабораторних медичних послуг в сумі 3 930 грн. у ТОВ «МЛ «ДІЛА» за [PERSON] 21.06.2024 року /а.с.81, 21/. З психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона відвідує дитячу установу з 05.08.2024 року, навчається у молодшо-середній групі « [INFO] ». Батько - [PERSON] ; Мати - [PERSON] . Дівчинка проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . До закладу дитину приводять завжди охайною та доглянутою. Поведінка у Мирослави доброзичлива. Дівчинка любить гратися з однолітками, із задоволенням приймає участь в колективних та групових іграх. Часто бере на себе головну роль у грі. [PERSON] демонструє гарний рівень знань, навичок згідно з програмою, яка відповідає віку та можливостям дитини. Дівчинка має сформовані навички самостійності, критичного мислення, комунікації, творчості та вирішення проблем. Дитина може спілкуватися з дорослими і дітьми, підтримує розмову переважно на вже знайомі теми, потребує незначної допомоги педагога; володіє формулами мовленнєвого етикету відповідно до ситуації. Формами звертання до дорослих і дітей. Іноді потребує навідних питань педагога. Позитивні риси дівчинки: доброта і співчуття, відповідальність і самостійність, цілеспрямованість /а.с.85-86/. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеним Службою у справах дітей Жашківської міської ради помешкання за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, санітарно-гігієнічний стан відповідає нормі, кімнати мебльовані, наявна необхідна побутова техніка, для дитини відведено окрему кімнату з окремим ліжком, зоною для розвитку, ігор та відпочинку, дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям. За даною адресою проживають та зареєстровані: [PERSON] , 1974 р.н., дідусь; [PERSON] , 1979 р.н., бабуся; [PERSON] , 1998 р.н., заявник; [PERSON] , 2021 р.н., донька заявника. Стосунки в сім`ї доброзичливі, довірливі, в родині відчувається взаємоповага, взаєморозуміння, дідусь та бабуся допомагають сину піклуватися про онуку. В результаті бесіди встановлено. Що батько самостійно виховує доньку, мати участі у вихованні не приймає, в селі її не бачили більше 3-х років /а.с.31-32/. В матеріалах справи наявні й характеризуючі відповідачку докази, а саме подяки від КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» від 12.04.2018 року та від 27.09.2018 року; диплом молодшого спеціаліста Е19 № 023213 КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» за спеціальністю «Початкова освіта», професійна кваліфікація вчитель з початкової освіти, вчитель англійської мови; диплом бакалавра В21 № 183791 Уманського державного педагогічного університету ім. П. Тичини за спеціальністю «Початкова освіта»; характеристика завідувача відділення керівника академічної групи КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» від 10.06.2019 року, позитивна характеристика від 10.09.2025 року з місця роботи дитячого садку /а.с.141-145, 168/. З копій квитанцій АТ «Укрпошта» вбачається, що відповідачка протягом 2025 року перерахувала на ім`я позивача грошові кошти різними сумами з призначенням «накопичена соціальна допомога на дитину до 3-х років»; протягом 2023-2024 років відповідачка також здійснювала перерахування грошових коштів позивачу /а.с.161-167/. Позивач не звертався до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів на його користь на утримання дитини [PERSON] . Тобто матеріалами справи підтверджено, що на даний час дитина проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] батьками позивача за адресою: [ADDRESS] , сам позивач хоч і зареєстрований за цією ж адресою, однак проживає в іншому місті м. Києві, де офіційно працює. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 25.09.2025 року за № 09-10/4151 визнано за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] /а.с.199/. Не погоджуючись з таким висновком та на спростування зазначеної інформації у позитивній характеристиці відповідачки, позивач надав суду фотокартки та відеозаписи, на яких, з його слів, відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим не могла керувати своїми діями. Проте суд не приймає до уваги ці докази, оскільки вони за своєю природою та сутністю не можуть беззаперечно свідчити про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, такими доказами, до прикладу, можуть бути медичні висновки після відповідного огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. Судом встановлено, що мати дитини [PERSON] з 20.10.2021 року не проживала і не бачилася особисто в реальному житті з дитиною донькою [PERSON] , чого не оспорює ані вона, ані позивач, однак слід зауважити, що 20.10.2021 року саме відповідачка і позивач батько дитини, разом виїхали закордон з метою заробітку грошових коштів, залишивши дитину на бабусю. Наразі ж позивач також проживає окремо від дитини в іншому місті зі своєю дівчиною, чого він не оспорює, з показів свідків встановлено, що він приїздить до дитини в середньому двічі на місяць, інколи забирає її з собою, щоб разом провести час. Позивачем не доведено, що мало місце саме ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків і не спростовано її твердження про те, що саме позивач та його сім`я перешкоджала їй спілкуватися з дитиною, навпаки ж таке твердження знайшло своє підтвердження під час розгляду справи та підтверджується зафіксованою на скріншотах перепискою між позивачем і його матір`ю бабусею дитини та відповідачкою /а.с.146-160, 177-180/. Тож відповідачка не має доступу до дитини не з власної волі, а через дії сім`ї позивача. На спростування доводів позивача про відсутність з боку відповідачки матеріальної допомоги на дитину, відповідачкою надано суду копії квитанцій АТ «Укрпошта» про перерахування на ім`я позивача грошових коштів протягом 2023-2025 років різними сумами. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на надані позивачем відеозаписи, з яких вбачається, що позивач знімав на відео дії та поведінку відповідачки ще до народження їхньої спільної дитини, й наразі посилається на них, як на докази, які свідчать про алкогольну залежність відповідачки та її репутацію, тож складається враження, що він, спостерігаючи та фіксуючи такі події, збирав компрометуючі файли, замість того, аби допомогти відповідачці. Відповідно до ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ч.1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно до абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач та його представниця як на підставу позовних вимог про позбавлення батьківських прав посилалися на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, а саме: не цікавиться життям і здоров`ям дитини та не піклується про неї, не приймає участі в її вихованні, а також зловживала алкогольними напоями. Однак судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично, її обмежена участь у вихованні дитини пов`язана з тим, що позивач та його сім`я чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач не надав суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно дитини або наявності інших обставин, які в силу ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Також судом встановлено, що відповідачка матеріально допомагає дитині, що підтверджується квитанціями про переказ на ім`я позивача грошових коштів. З наданих відповідачкою доказів вбачається, що вона дійсно проживає закордоном окремо від дитини, проте по можливості надавала матеріальну допомогу на утримання дитини, що позивачем не спростовано. У ситуації, що склалася, у відповідачки була відсутня можливість проживати разом з дитиною, але сам по собі факт непроживання з дитиною не свідчить про її умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтований та спростований сукупністю досліджених судом доказів та відповідає інтересам дитини (ст. 19 Сімейного кодексу України). Суд також приймає до уваги, що відповідачка виявляє бажання піклуватися про свою дитину, спілкуватися з нею та матеріально допомагає. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а за обставин, що склались, застосовувати такий захід до відповідачки неможливо, тому в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed