Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

21 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Процент» звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 09.03.2024р. з [PERSON] був укладений кредитний договір № 8376 за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3650,00 грн. строком на 365 днів (до 09.03.2025р.) шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в день від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За даним договором [PERSON] зобов`язався у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Однак, в порушення досягнутих домовленостей, відповідач у визначені в графіку платежів строки свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 36956,25 грн., яка складається з: 3650,00 грн. заборгованість за кредитом та 33306,25 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 09.03.2024 по 09.03.2025р., які нараховані відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом. Посилаючись на вказані обставини та зазначаючи про те, що в добровільному порядку [PERSON] жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості не вчиняє, позивач просив захистити його права, як кредитора та стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Ухвалою від 09.09.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву разом з доказами, що обгрунтовують доводи його заперечень. Витребувано у АТ «Універсал банк» докази. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання представник ТОВ «ФК «Процент» не з`явився. 12.12.2025р. представник позивача Руденко К.В. подав до суду письмове клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 20.10.2025р. та 16.12.2025р. не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з зазначенням причин «адресат відсутній». Відповідно до ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.4, 10 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Абзацом 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи по якій він є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу його проживання та відсутності від нього повідомлень про зміну даної адреси. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача в своєму клопотанні не заперечував. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 березня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Процент» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, в електронній формі уклали Кредитний договір №8376 (далі договір). Даний договір сторонами був підписаний електронними підписами в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема [PERSON] договір був підписаний одноразовим ідентифікатором 922920, який був надісланий йому на номер мобільного телефону [NUMBER] . За вказаним договором, товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти в розмірі 3650,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п. 1.1 договору). Відповідно до п. 1.2 договору, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. В п. 1.3 договору заначено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1до цього договору. Сума загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом, орієнтовна річна процентна ставка на дату укладення Договору, зазначена в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. (п. 1.6) Згідно п. 1.7 договору, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через сервіс «Fondy» (ТОВ «ФК «Елаєнс»). Продовження строку надання кредиту вказаного в п. 1.3 договору не передбачено (п. 1.9). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 30.07.2025р. слідує, що на підставі укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «ФК «Процент» договору № 41466388-1_06/09/23 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на карту) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, 09.03.2025р. ТОВ «ФК «Елаєнс» здійснило переказ в системі «Fondy» грошових коштів в сумі 3650,00 грн. на карту № [NUMBER] . Призначення платежу: перерахування коштів за договором № 8376 від 09.03.2025р. на умовах фінансового кредиту. Вказані обставини свідчать про належне виконання ТОВ «ФК «Процент» своїх зобов`язань щодо надання кредиту у розмірі, погодженому сторонами. Пунктом 2.4.1 договору визначено, що позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування Кредитом та повернути кредит. Відповідно до п.4.1 договору, сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений в п. 9 цього договору у строки відповідно до Графіку визначеному в додатку № 1 Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку №1 цього договору включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1380-9968, сторонами було погоджено, що кожні 15 днів [PERSON] повинен сплачувати проценти за користування кредитом в сумі 1368,75 грн. (25 платежів). Останній платіж в сумі 4106,25 грн., який складається з суми кредиту - 3650,00 грн. та процентів в сумі 456,25 грн. позичальник повинен сплатити 09.03.2025р. Загальна вартість кредиту становитиме 36956,25 грн., з яких: 3650,00 грн. - сума кредиту за договором та 33306,25 грн. - проценти за користування кредитом. Як вбачається з долученого до позову детального розрахунку заборгованості, [PERSON] жодних коштів на сплату відсотків не вносив, тіло кредиту у визначену дату не повернув тим самим належним чином своїх зобов`язань не виконав, а тому станом на 12.08.2025р. загальна сума його заборгованості становить 36956,25 грн., з яких: 3650,00 грн. - сума основного боргу (тіло кредиту) та 33306,25 грн. - сума заборгованості за відсотками. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості за нарахованими процентами, суд виходить з наступного. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Таким чином, суд враховує встановлене законом поетапне зменшення розміру денної процентної ставки та вважає за необхідне її застосування до спірних правовідносин даної справи. Як встановлено п. 1.2 кредитного договору №8376 від 09.03.2024 процентна ставка становить 2,5%. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що розмір заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам складає 33306,25 грн., які протягом всього строку кредитування (з 09.03.2024р. по 09.03.2025р.) нараховувалися за процентною ставкою 2,5% в день., що не в повній мірі узгоджується з вимогами Закону. Суд погоджується, що за період з 09 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року розрахунок заборгованості за процентами проведено позивачем із дотриманням норм законодавства і становить 4106,25 грн (3650,00 грн (тіло кредиту) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 45 (кількість днів у періоді). Проте, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом, не може перевищувати 1,5% і становить 6570,00 грн. (3650,00 грн (тіло кредиту) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді). З 21 серпня 2024 року по 09 березня 2025 року (закінчення строку кредиту) розмір процентної ставки за користування кредитом, не може перевищувати 1% і становить 7300,00 грн (3650,00 грн (тіло кредиту) х 1% (розмір процентної ставки) х 200 (кількість днів у періоді). Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 17976,25 грн. За таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Процент» заборгованість загальній сумі 21626,25 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3650 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 17976,25 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеним позовним вимогам у розмірі 1429 грн. 21 коп.(2422 грн. 40 коп. х 59%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5900 грн.00 коп.(10000 грн.00 коп. х 59%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial