Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» 16.10.2025 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі Товариство, ТОВ «ФК «Ейс») заборгованість за кредитним договором №00-9814069 від 13.06.2024 (далі Кредитний договір) у розмірі 16470 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2422,4 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено Кредитний договір на суму 6900 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора 42684. Згідно умов договору ТОВ «Макс Кредит» 13.06.2024 перерахувало грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. 17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 02.06.2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та позивачем було укладено договір факторингу №02/06/25Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за Кредитним договором становить 16470 грн., яка складається з: 6900 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9570 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача у примусовому порядку. Ухвалою від 06.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористалась. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися рекомендованим листом за місцем реєстрації. Відповідно до трекінгу відправлення Укрпошти відповідач отримала повідомлення 11.11.2025. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9814069 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, ТОВ «Макс Кредит»було надано одноразовий ідентифікатор 42684, який було направлено на номер телефону [PERSON] для підписання Кредитного договору на підтвердження ознайомлення відповідача з правилами та іншими супутніми документами, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Також, відповідачем підписано графік платежів, який є додатком до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься детальна інформація про умови кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 6000 грн на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; дата остаточного повернення кредиту 08.06.2025; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка складає 1,45%; комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, яка складає 900 грн; денна процентна ставка 1,5%; сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6000 грн на рахунок позичальника [NUMBER] . На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» та додаток до інформаційної довідки, відповідно до яких [PERSON] 13.06.2024 було перераховано кошти на рахунок [NUMBER] у розмірі 6000 грн. З інформації АТ «ПУМБ» від 13.11.2025 та виписки по рахунку за період з 13.06.2024 по 18.06.2024 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку було випущено банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 13.06.2024 було зараховано кошти у сумі 6000 грн. Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 17.12.2024 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується сплатити ТОВ «Макс Кредит» суму фінансування, а ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перехід прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників. Відповідно до акта прийому-передачі таРеєстру боржників за кредитними договорами між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у загальному розмірі 16470 грн. 02.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК Ейс» було укладено Договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «ФК Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру божників до Договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у загальному розмірі 16470 грн. З детального розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, наданого ТОВ «Макс Кредит» станом на 17.12.2024 слідує, що загальна сума заборгованості становить 16470 грн, яка складається із: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 6000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами 9570 грн; сума заборгованості за комісією 900 грн. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором, станом на 01.10.2025 заборгованість [PERSON] не погашена і складає 16470 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6900 грн та прострочена заборгованість за процентами становить 9570 грн. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України). Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. За п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Надані позивачем договори факторингу з додатками до них підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК Ейс». Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як слідує із Кредитного договору стандартна процентна ставка складає 1,45%; денна процентна ставка 1,5%. Суд не погоджується із вказаною процентною ставкою з огляду на наступне. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» N 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023. Цим законом доповнено ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" із дозволеною ставкою: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 23.04.2024) 1,5%, а з 21.08.2024 -1%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Договір був укладений 13.06.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому Товариство мало привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону та не визначати денну проценту ставку у розмірі 1,5 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Перевіривши наданий ТОВ «Макс Кредит» детальний розрахунок заборгованості судом встановлено, що [PERSON] нараховувалися відсотки за період 13.06.2024-30.09.2024 за стандартною процентною ставкою 1,45% в день на суму 6000 грн, тобто по 87 грн. в день. Крім того, 30.09.2024 було здійснено сторно штрафних санкцій в сумі 4500 грн та списано відсотки в сумі 1500 грн. Продаж кредиту 17.12.2024. Станом на день продажу кредиту сума кредиту: 6900 грн; сума загальної заборгованості 16470 грн; сума заборгованості за основним зобов`язанням 6000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами 9570 грн; сума заборгованості за нарахованими комісіями 900 грн. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] по відсотках за процентною ставкою 1% за період 13.06.2024-30.09.2024, а саме: сума кредиту - 6000 грн. х 1 % : 100 % = 60 грн. х 110 днів = 6600 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість, яка станом на 30.09.2024 складає: за тілом кредиту - 6000 грн, за відсотками 6600 грн. Крім того, як встановлено із позовної заяви позивачем включено в тіло кредиту одноразову комісію у розмірі 900 грн. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення комісії у вищевказаному розмірі є неправомірною з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017, №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як слідує із Кредитного договору в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які встановлено комісію, а тому положення договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак відповідна комісія не може бути стягнута з відповідача (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22). Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, проте частково у розмірі 12600 грн, з яких: 6000 грн заборгованість по тілу кредиту; 6600 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Решта частина виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 2000 грн. є необґрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1853,20 грн (12600*2422,4/16470) судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: partial