Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача за довіреністю АТ «Сенс Банк» Котницький І.О. звернувся до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що 05.06.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та [PERSON] , (Позичальник) укладено договір кредиту № 420/286-Ф01. Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63 000,00 дол. США. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2010 року на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 420/286-Ф01 від 05.06.2008 року в розмірі 560 005, 15 грн.. На підставі виконавчого листа №2-622 від 14.06.2010 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, було відкрито виконавче провадження № 55077782. В подальшому, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.06.2018 року, ВП № 55077782, виконавче провадження було завершено. Позивач зазначає, що дане рішення відповідачем не виконано, а тому, у результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить 191 290,91 грн., та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 32 280, 48 грн.; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість - 159 010, 44 грн.. При цьому зазначає, що рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 р. було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 р. 12.08.2022 р. Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «АльфаБанк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Отже, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути за відповідача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання станом на 23.02.2022 р. в сумі 191 290,91 грн.. В судове засідання представник АТ «Сенс Банк» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.06.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 420/286-ФО1. Відповідно до умов кредитного договору № 420/286-Ф01 від 05.06.2008 року банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63 000,00 доларів США. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2010 року, справа № 2-622/10, з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 420/286-ФО1 від 05.06.2008 року в розмірі 560 005,15 грн.. На підставі виконавчого листа № 2-622 від 14.06.2010 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, було відкрито виконавче провадження № 55077782. В подальшому виконавчий лист був повернутий відповідно до постанови державного виконавця від 11.06.2018 року у зв`язку з відсутністю майна на яке може бути звернуто стягнення, залишок боргу складає 127438,78 грн.. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості, складеного відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, борг відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, станом на 23.02.2022 року становить 191 290, 91 грн. і складається з: - суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 32 280,48 грн., - суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість - 159 010,44 грн.. Рішенням №5/2019 від 15 жовтня 2019 року було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом його приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18, а також постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так, у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплаченого відшкодування. Встановивши, що боржником прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу присудженого рішенням суду відшкодування майнової та моральної шкоди, апеляційний суд дійшов вірного висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних.» Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 3 % річних від простроченої суми на кредитну заборгованість, що складає 32 280,48 грн., та інфляційні втрати в розмірі 159 010,44 грн., оскільки відповідачем не виконано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2010 року у справі № 2-622/10 та не повернуто позивачу, який є правонаступником АТ «УКРСОЦБАНК», стягнуті за рішенням суду грошові кошти. При цьому, наданий позивачем розрахунок відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України узгоджується з наявними матеріалами справи і відповідачем не оспорювався. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням індексів інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої сумиє підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved