Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.09.1993 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який в подальшому був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 21.10.2011 року по справі №2-4203/11 було був зареєстрований шлюб. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживав з відповідачкою. Позивач вказує, що в грудні 2018 року відповідачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітнього сина. 27 грудня 2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області по справі № 128/3496/18 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, було видано судовий наказ, яким наказано стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Вінниці, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї чверті її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.12.2018 року. На момент звернення [PERSON] до cуду із заявою про видачу судового наказу син - [PERSON] , [INFO] проживав разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . 22 вересня 2020 року комісією Служби у справах дітей Вінницької РДА було оглянуто умови проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено відповідний Акт обстеження умов проживання від 22.09.2020 року. Зі змісту даного акту вбачається, що при обстеження умов проживання [PERSON] разом з сином було встановлено, що речі розкидані, антисанітарні умови на кухні, в будинку брудно. Необхідно покращити санітарно-побутовий стан приміщення. Забезпечити окремі спальні місця для дітей. Матері були надані рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків. Дані обставини стали підставою для звернення [PERSON] із заявою про визначення місця проживання сина з ним. В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.06.2021 року за № 1342 «про визначення місця проживання малолітньої дитини» було вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] . Беручи до уваги вищевикладене, починаючи із 03.06.2021 року та на час подання цієї заяви, дитина постійно проживає разом із батьком [PERSON] , за його фактичною адресою проживання: [ADDRESS] , а тому за змістом ст. 160 ЦПК України, ст. 181 СК України саме [PERSON] утримує дитину та несе всі витрати, пов`язані з таким утриманням, тому саме батькові належить право вимагати сплати аліментів та, відповідно, у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти матері. Той факт, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.06.2021 року за № 1342 було визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком- [PERSON] , стало підставою для подання відповідачем заяви про повернення виконавчого документу стягувачу, про що державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шаповал Тетяною Юріївною було винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 08.06.2021 року по ВП № 58257838. При цьому у згаданій постанові зазначено, що «згідно заяви, претензій до боржника немає». Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки син сторін проживає разом із позивачем з 03.06.2021 року, відтак наявні підстави звільнення останнього від сплати аліментів на утримання сина користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, що є підставою для про припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 27.12.2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області у справі №128/3496/18. В судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Пунько І.В. надала суду заяву, в якій зазначила про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення суду, позовні вимоги підтримує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] є належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Також відповідач повідомлявся через оголошення на веб-порталі судової влади України, Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування. Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За згодою позивача, на підставі ухвали суду від 29.12.2025 року про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Врахувавши думку сторони позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 25.09.1993 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який в подальшому був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 21.10.2011 року по справі №2-4203/11 було був зареєстрований шлюб (а.с.10). За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Після розірвання шлюбу син проживав з відповідачкою - [PERSON] . 27 грудня 2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області по справі № 128/3496/18 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, було видано судовий наказ, яким наказано стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Вінниці, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї чверті її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.12.2018 року (а.с.12). На момент звернення [PERSON] до cуду із заявою про видачу судового наказу син - [PERSON] , [INFO] проживав разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . 22 вересня 2020 року комісією Служби у справах дітей Вінницької РДА було оглянуто умови проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено відповідний Акт обстеження умов проживання від 22.09.2020 року. Зі змісту даного акту вбачається, що при обстеження умов проживання [PERSON] разом з сином було встановлено, що речі розкидані, антисанітарні умови на кухні, в будинку брудно. Необхідно покращити санітарно-побутовий стан приміщення. Забезпечити окремі спальні місця для дітей. Матері були надані рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с.13). На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.06.2021 року за № 1342 «про визначення місця проживання малолітньої дитини» було вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] (а.с.14). Факт проживання сина з [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою АОСББ «Європейська» від 10.03.2025 року (а.с.15). Зі змісту характеристики виданої КЗ «Вінницький ліцей № 18 від 07.03.2025 року за вих. № 3, вбачається, що саме батько [PERSON] приділяє увагу та цікавиться шкільним життям сина, перебуває на зв`язку з класним керівником та навчальним закладом, з сином має добрі, побудовані на повазі та піклуванні один про одного відносини (а.с.19). Державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Шаповал Тетяною Юріївною було винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 08.06.2021 року по ВП № 58257838. При цьому у згаданій постанові зазначено, що «згідно заяви, претензій до боржника немає» (а.с.16-18). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.51 Конституції України, положень Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У ст. 6 Європейської Конвенції закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За місцем мешкання батька дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, позивач самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Фактично на день подання вказаної заяви, дитина вже мешкала із батьком та знаходилася на його утриманні. В той же час відповідач отримувала аліменти на утримання сина і користувалася ними на власний розсуд, фактично не витрачаючи їх на утримання дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом достовірно встановлено, що позивач утримує неповнолітнього сина, повністю задовольняючи його вимоги щодо життя, здоров`я та дозвілля. Враховуючи встановлені судом обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню з 03.06.2021 року. Як встановлено неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 27.12.2018 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати винесення судового рішення, тобто з 29.12.2025. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та з огляду на те, що відповідачем не оспорюється факт проживання дитини окремо від матері та те, що позивач утримує неповнолітню доньку добровільно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.180-184,188, 191, 273 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved