Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в особі представника Дідуха Є.О., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 4792732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.07.2024 у розмірі 147200,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 23000,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 81420,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 42780,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 4792732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір).На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 23000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 07.07.2024 по 02.07.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,5 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 23000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек». Кредитний договір з клієнтом (споживачем) укладався в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Відповідно до реквізитів Договору № 4792732 від 07.07.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «71098». За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 4792732 від 07.07.2024у період з 07.07.2024 по 27.02.2025 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 81420,00 грн. 27.02.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Станом на дату укладення Договору факторингу, строк дії договору № 4792732 від 07.07.2024не закінчився, а тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.02.2025 донараховано відсотки за (124 календарних днів). 23000 грн * 1,5 % = 345 грн * 124 календарні дні = 42780 грн. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4792732 від 07.07.2024у загальній сумі 147200,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 23000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 81420,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» - 42780,00 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачем по кредитному договору перед позивачем не сплачена. За наведених обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Крім того, позивач просить суд, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3:100:365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження [INFO] ), на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17 листопада 2025 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: про належність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; про підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» за період з 07.07.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 23000 грн за ініціативою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». 08 грудня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області АТ КБ «ПриватБанк», на виконання ухвали суду від 17 листопада 2025 року, надано запитувану інформацію. У судове засідання представник ТОВ «Українські фінансові операції» Ткаченко Ю.О. не з`явилася, згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, зокрема і шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 07.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 4792732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 23000,00 грн шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, визначених у Графіку платежів, періодичність сплати процентів - кожні 20 днів. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір № 4792732 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «71098». Пунктом 1.4 Договору передбачено тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах. Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1,5% та розрахована за зазначеною формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100% = (124200,00/23000,00)/360х100%. Пунктами 1.5, 1.6 Договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 12608,01 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування за кредитом 147200,00 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що товариство і клієнт виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту - за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання клієнтом зобов`язань за Договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників не враховуються витрати клієнта, обов`язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні Клієнту для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС товариства, здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше (п. 1.7 Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. Договору. Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно розміщена на Вебсайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику (п.9.9 Договору). 07.07.2024 позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «71098» був підписаний Додаток № 1 до договору № 4792732 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача», Додаток № 2 до договору № 4792732 «Інформаційне повідомлення», а також одноразовим ідентифікатором «18255» був підписаний Паспорт споживчого кредиту, з підписанням яких відповідач був ознайомлений та погодився із загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів. Виконання ТОВ «Лінеура Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 23000,00 грн підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек» № 20250306-1670 від 06.03.2025, відповідно до якої було успішно перераховано 07.07.2024 грошові кошти у сумі 23000,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] . Як вбачається з наданої на виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» інформації № 20.1.0.0.0/7-251124/73142-БТ від 30.11.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). По вказаному рахунку було зарахування 07.07.2024 коштів на суму 23000,00 грн, платник: P2Р LI CR, KYIV. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 4792732 від 07.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27.02.2025, заборгованість [PERSON] складає 115920,00 грн, з яких: тіло кредиту 23000,00 грн, проценти за користування - 81420,00 грн, штрафні санкції 11500,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч.ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Отже, Договір № 4792732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.07.2024 було укладено сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» (Фактор) набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.02.2025, до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4792732 у сумі 115920,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом 23000,00 грн, заборгованість за процентами - 81420,00 грн, заборгованість за пенею, штрафами 11500,00 грн. Станом на дату укладення договору факторингу, строк дії договору № 4792732 від 07.07.2024 не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 28.02.2025 по 01.07.2025 (124 календарних днів) здійснено перерахування процентів у сумі 42780,00 грн: 23000,00 грн * 1,5% = 345 грн. * 124 календарні дні = 42780,00 грн. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором № 4792732 про надання споживчого кредиту від 07.07.2024 за 124 календарних днів (28.02.2025 - 01.07.2025). В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 4792732 від 07.07.2024 у розмірі 147200,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 23000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 81420,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» - 42780,00 грн. Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем окремим контррозрахунком, письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення даної суми заборгованості. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Встановивши, що грошові кошти надавалися позичальнику в кредит на 360 дні і його було повідомлено про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, реальну річну ставку, надано розрахунок сукупної вартості кредиту, а також те, що відповідач не надав доказів наявності умислу в діях позивача щодо введення його в оману, суд дійшов висновку, що [PERSON] , розуміючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, добровільно уклав з ТОВ «Лінеура Україна» електронний Договір № 4792732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на умовах, які були визначені договором. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та не надав доказів відсутності заборгованості по отриманих кредитних коштах, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Разом з тим, щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування органом (особою), яка здійснюватиме примусове виконання судового рішення, інфляційні витрат, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до моменту виконання рішення на підставі частини десятої статті 265 ЦПК України, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі, та не містить імперативного характеру, а тому у суду немає обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення. Суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування інфляційних втрат та відсотків має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити розмір, що підлягає сплаті в майбутньому. Крім того, суд зазначає, що 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану, який було неодноразово продовжено, та який триває станом на день ухвалення даного рішення. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану та воєнний стан триває станом на день ухвалення даного рішення, отже, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п.18 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України. У такому випадку відсутня необхідність та можливість застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України до правовідносин, що виникли між сторонами, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 від 24.03.2017, заявку № 4792732 на виконання доручення від 21.04.2025 до договору №01/08/2024-А, заявку № 4792732 на виконання доручення від 21.04.2025 до договору №01/08/2024-А, акт прийому-передачі виконаних робіт № 4792732 від 18.09.2025 до договору № 01/08/2024-А, детальний опис робіт (наданих послуг) № 4792732 від 18.09.2025. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи відсутність клопотань іншої сторони стосовно зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: partial