Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 18.03.2025 уклали кредитний договір (оферти) № 17.03.2025-100002218. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит 18.03.2025у розмірі 6 000,00 грн, строком на 140 днів, зі сплатою процентів, комісії та неустойки. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 18 600,00 грн, що складається з заборгованості: по тілу кредиту 6 000,00 грн, по процентам 8 400,00 грн, по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 1 200,00 грн, по неустойці 3 000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, частково задовольнивши клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх права та обов`язки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2025 ТОВ «Споживчий центр» направило [PERSON] . Пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та яка була підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е234 (а.с. 10, 11). Також, 18.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] підписано Заявку кредитного договору № 17.03.2025-100002218 (кредитної лінії). Відповідно до умов якої, ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 6 000,00 грн. зі сплатою комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 1 200,00 грн, а також сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % за один день користування кредитом та застосовується протягом строку, на який видано кредит, строк, на який надано кредит - 140 днів з дати його надання, з правом продовження строку кредитування. Заявка кредитного договору № 17.03.2025-100002218 (кредитної лінії), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 17.03.2025-100002218 (кредитної лінії), Інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] (додаток до кредитного договору № 17.03.2025-100002218 (кредитної лінії) від 18.03.2025) та Повідомлення про кримінальну відповідальність [PERSON] підписав одноразовим ідентифікатором Е234, попередньо пройшовши ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (а.с. 11зв.-14). Перерахування 18.03.2025 кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] за договором № 17.03.2025-100002218 підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» вих. № 82-2910 від 29.10.2025 у відповідності до договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 (а.с. 15-18). Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 17.03.2025-100002218 від 18.03.2025, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 18 600,00 грн, що складається з: основний борг 6 000,00 грн; проценти 8 400,00 грн.; комісія за надання 1 200,00 грн.; неустойка 3 000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 18.03.2025 по 04.08.2025 (а.с. 19). За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про електрону комерцію». Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України я кщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 18.03.2025 укладено кредитний договір (оферти) № 17.03.2025-100002218 та, відповідно до умов якого, останньому надано кредит у розмірі 6 000,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає матеріалам справи, не спростований відповідачем, а тому, може бути прийнятий судом до уваги. Сторони в договорі погодили розмір та порядок нарахування і сплати відсотків за користування кредитом. Однак, відповідач умови договору порушив, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 18 600,00 грн, що складається з: основний борг 6 000,00 грн; проценти 8 400,00 грн; комісія за надання 1 200,00 грн.; неустойка 3 000,00 грн. Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, та узгодженням сторонами розміру відсотків, а також розміру комісії (п. 7 Заявки кредитного договору № 17.03.2025-100002218 (кредитної лінії)) суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вказаних сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки у сумі 3 000,00 грн суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок неустойки. З огляду на зазначене, неустойка не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 17.03.2025-100002218 від 18.03.2025 у розмірі 15 600,00 грн, з яких: основний борг 6 000,00 грн; проценти 8 400,00 грн; комісія за надання 1 200,00 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2031,69 грн. В іншій частині віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial