Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 57 910,44гривень заборгованості за кредитним договором б/н від 24 січня 2022 року та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовано тим, що 24 січня 2022 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Цього ж дня відповідач власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, який складають укладений між ним і Банком договір. На підставі цього договору відповідач отримав кредитку картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії до 01/26, кредитним лімітом до 200 000,00 грн та процентною річною ставкою 42,0% за користування кредитними коштами. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитними коштами, але припинив своєчасно надавати кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та іншими передбаченими договором витратами. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 27 липня 2025 року має заборгованість у розмірі 27 910,44 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 серпня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали 03 вересня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 21 серпня 2025 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, відповідач відзиву не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 24 січня 2022 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, тим самим ознайомився з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк». Цього ж дня [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписанням цієї Заяви відповідач згідно зі ст.634 ЦК України приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/temps, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується належним чином виконувати. Договором визначені основні умови кредитування, а саме: кредитний ліміт, строк кредитування, процентна річна ставка, наслідки прострочення виконання зобов`язання. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] , що підтверджується банківською випискою. В Заяві стосовно картки «Універсальна» визначено такі істотні умови кредитування: розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000 грн, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 42,0% річних. Із банківської виписки за наданою відповідачу карткою № [NUMBER] за період з 01.02.2022 по 27.07.2025 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, а саме розраховувався в торговельних закладах, оплачував поповнення мобільного зв`язку, через додаток Приват24 здійснював грошові перекази. При цьому, певний час відповідач погашав кредитну заборгованість, однак в подальшому регулярно користувався кредитними коштами, використовував значні суми, проте вчасно їх не повертав. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.01.2022 станом на 27.07.2025 року відповідач має заборгованість в загальній сумі 57 910,44. Такий розмір кредитної заборгованості відповідає банківській виписці за наданою відповідачу карткою № [NUMBER] . За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Укладення між АТ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] кредитного договору у вигляді підписаної обома сторонами Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг знайшло своє належне підтвердження дослідженими по справі письмовими доказами і по справі не оспорюється. Після підписання цієї Заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжної картки «Універсальна» згідно з тарифами та повернути кредитні кошти. Використання відповідачем кредитних коштів та здійснення погашення виниклої заборгованості об`єктивно підтверджується банківською випискою. Наведене свідчить про існування між АТ «ПриватБанк» та [PERSON] договірних кредитних зобов`язань. Існування у відповідача заборгованості перед Банком за цим кредитним зобов`язанням в загальній сумі 57 910,44 грн об`єктивно підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який підтверджений банківською випискою, який в розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" є належним та допустимим доказом на підтвердження цієї обставини. Жодних заперечень чи доказів спростування такого розміру заборгованості за кредитом відповідач суду не надав. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тим самим порушив його умови, у зв`язку із чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 57 910,44 гривень, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved