Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівці з зазначеним позовом на предмет визначення додатково строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після [PERSON] , [INFO] , якому позивачка доводиться матір`ю, з підстав пропуску встановлено законом строку у зв`язку з тим, що її син був військовослужбовцем окремого загону спеціального призначення « [INFO] » і загинув під час активних бойових дій у місті Маріуполі Донецької області [INFO] , однак тіло сина донині не виявлено і не поховано, перебуває на тимчасово окупованій території України, через що вона вимушена була звернутися до суду щодо встановлення факту смерті сина, про що Рахівським районним судом Закарпатської області у справі № 305/1553/23 ухвалене рішення 27 липня 2023 року, через що позивачка перебувала у глибокому емоційному потрясінні, пов`язаному з втратою єдиної дитини, і тривалий час не могла повернутись до повноцінного життя, що було дезорганізовано також і необхідністю переїзду через війну, втратою всього що мала, а коли все ж таки стала нещодавно знову перебирати особисті речі сина знайшла дані про відкриті ним банківські рахунки, на яких у нього були наявні кошти грошового утримання та інші збереження, проте на звернення до нотаріуса з оформленням спадщини нотаріус листом відмовила з підстав пропуску строку на прийняття спадщини. В подальшому позивачка свої вимоги уточнила та в заяві від 25 серпня 2025 року остаточно просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після сина в один місяць з часу набрання рішенням законної сили (а.с.46-50). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 липня 2025 року вказана позовна заява передана за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року вказана позовна заява передана судді Центрального районного суду міста Дніпра Колесніченко О.В. 15 серпня 2025 року. Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи, з потребою у витребуванні копії спадкової справи у нотаріуса за ухвалою суду від 24 вересня 2025 року. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, проте 23 вересня 2025 року подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року підготовче провадження закрите та призначений судовий розгляд справи по суті. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, проте позивач у поданих у підготовчому та судовому засіданнях заявах клопотала про розгляд справи у її відсутності, а представник відповідача 23 вересня 2025 року подала заяву про проведення розгляду у їх відсутності, а третя особа, виконавши вимоги ухвали суду 17 листопада 2025 року, в судове засідання не прибула, про відкладення розгляду не клопотала, що не перешкоджає розгляду у відсутності вказаних учасників та згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 20. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті. Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Рахівським відділом РАЦС у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 01 грудня 2022 року серії [NUMBER] (а.с. 7). За даними Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2022 року внесені відомості під № 12022082050001686 за ч.1 ст. 115 КК України за фактом зникнення без вісти 08 травня 2022 року під час виконання бойових завдань військовослужбовця ВЧ [NUMBER] [PERSON] , 1992 р.н. (а.с.15). За даними довідки ВЧ [NUMBER] від 04 грудня 2023 року за вих. № 4691 [PERSON] брав безпосередню участь з 28 лютого 2022 року по 08 травня 2022 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Маріуполі Донецької області, що є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с.14). Згідно постанови № 277, виданої Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» 27 жовтня 2023 року отримав травми та поранення 08 травня 2022 року несумісні з життям, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.13) Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року у справі № 305/1553/23 (провадження № 2-о/305/38/23) заяву [PERSON] задоволено; встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, який [INFO] помер у місті Маріуполі Донецької області, на час смерті зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Вказане рішення допущене до негайного виконання, не оскаржувалось та набрало законної сили 29 серпня 2023 року. На виконання вказаного рішення суду Рахівським відділом ДРАЦС у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17 серпня 2023 року вчинений актовий запис № 1 про смерть [PERSON] у віці 29 років та видано свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). На виконання ухвали суду від 24 вересня 2025 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. 17 листопада 2025 року повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] нею не заводилась (а.с.135), що узгоджується з даними Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16 червня 2025 року № 81534958 (а.с65). Листом приватного нотаріуса Чернівецького МНО Макеєвої Н.В. від 16 червня 2025 року за вих. № 39/01-16 [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після сина [PERSON] , оскільки остання невчасно подала заяву про прийняття спадщини та не надала відповідних документів, які б підтверджували фактичне прийняття нею спадщини після сина (а.с.63-64). Також судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав. Так, позивачка [PERSON] з 22 лютого 1991 року та на день відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю від 25 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 148). Спадкодавець [PERSON] з 26 лютого 2021 року і по день відкриття спадщини був зареєстрований в по [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 25 грудня 2025 року (а.с.147). Як встановлено судом після оформлення свідоцтва про смерть сина, отримання посвідчення матері учасника бойових дій 25 грудня 2023 року, позивачка виявила серед вивезених речей, після переїзду, певні особисті речі сина та серед них дані про відкриті у банках рахунки, де як виявилось він накопичував кошти, про що свідчить аркуш із рукописними записами номерів рахунків та сум (а.с.69). За встановлених обставин належить дійти висновку, що з часу державної реєстрації 17 серпня 2023 року смерті спадкодавця сина позивачки військовослужбовця, який зник безвісти при виконання бойових завдань [INFO] у м. Маріуполі, позивачка у відповідності до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України ,як така, яка на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем, у визначений ст. 1270, п.10 Прикіцевих та Перехідних положень ЦК України строк, тобто не пізніше ніж 17 лютого 2024 року, не подала заяву про прийняття спадщини, тобто пропустила строк на прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), у постанові від 13 березня 2020 року у справа № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18) та береться до уваги судом у цій справі. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після свого єдиного сина, оскільки інші вірогідні спадкоємці, про яких наразі не відомо, з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] до нотаріуса не зверталися, спадкова справа не заводилася, а до нотаріуса зверталася за оформленням спадщини лише позивачка. Одночасно суд приймає до уваги, що з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан та місто Маріуполь опинилося в повній облозі вже 01 березня 2022 року, де проживала позивачка та її син, який з 28 лютого 2022 року виконував бойові завданні саме у м. Маріуполі та зник безвісти 08 травня 2022 року, а сама позивачка змушена була все покинути та виїхати на підконтрольну Україні територію і в подальшому оселитися у м. Чернівці, перебуваючи у стані необізнаності із долею єдиного сина з травня 2022 року і до часу встановлення факту його смерті за рішенням суду 27 липня 2023 року, що безумовно вкрай глибоко травмувало позивачку та вплинуло на стан її здоров`я та морально-психологічний стан. Крім того, суд зважає на те, що об`єктивно позивачка була позбавлена можливості доступу до особистих речей сина за місцем відкриття спадщини, оскільки таке перебувало вже на окупованій території, а остання не мала змоги навіть поховати тіло загиблого сина та мати у розпорядженні особисті речі, де могли б бути документи про наявні речі, майно, кошти. Слідуючи роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В оцінці доводів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приймає до уваги, що позивачка інтересу до спадкового майна не втрачала, інші спадкоємці за законом відсутні, зі складом спадкового майна спадкодавця обізнана не була через початок війни та обмежену можливість у спілкуванні з сином в умовах активних боїв за Маріуполь, де він знаходився до часу зникнення безвісти, а також обставини перебування позивача у стані вкрай пригніченого смутку та непоправного горя від необізнаності із долею сина, безвихідністю прийняття факту його загибелі із встановленням факту смерті, втратою всього найважливішого у житті єдиної дитини, домівки, та усього нажитого, що разом в своїй сукупності завадило позивачці прибути до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав та прийняття спадщини в Україні протягом шести місяців з дня державної реєстрації смерті спадкодавця та потягло пропуск такого строку на один рік і 4 місяці. Зважаючи на викладене, суд за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному з`ясуванні обставин у справі і досліджених безпосередньо доказах, приходить до висновку про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини, що сплинув 17 лютого 2024 року, з поважних причин, на підставі чого відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України їй по суду належить визначити додатковий строк в один місяць, що відповідатиме загальним засадам спадкового права, будучи достатнім для здійснення ним свого волевиявлення щодо спадкування після сина [PERSON] у належній формі. З урахуванням клопотання представника позивача та ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved