Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 24.10.2024 року № 289, звернулась до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за договором від 02.01.2023 року № 002/18447650-SP в сумі 62 253,14 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.01.2023 року між сторонами виникли договірні відносини в сфері надання банківських послуг, зокрема послуг кредитування, так як [PERSON] звернулась до позивача з відповідною заявою № 002/18447650-SP про відкриття їй поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання послуг в межах проекту «Sportbamk», у зв`язку з чим їй відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн. У подальшому відповідач не виконувала свої зобов`язання з повернення використаних кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, як наслідок, станом на 12.11.2024 року виникла заборгованість в сумі 62 253,14 грн., з яких: 29 999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 32 979,13 грн. заборгованість за процентами, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом позовної заяви просила розгляд справи провести за її відсутності на підставі наданих доказів. Відповідач, отримавши примірник позовної заяви з додатками, відзиву на позовну заяву не подала, ініціювала питання про відкладення розгляду справи, однак в подальшому в судові засідання не з`являлась, поважність причин неявки не повідомляла, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02.01.2023 відповідач [PERSON] через мобільний додаток «Sportbank» звернулася до АТ «ТАСКОМБАНК» з анкетою-заявою № 002/18447650-SP щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, за змістом якої просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] на її ім`я в національній валюті та надати послугу кредитування рахунку встановивши ліміт в межах 100 000 грн., погодившись сплачувати проценти за користування кредитними коштами за визначеними процентними ставками, які різняться залежно від типу операцій та строку заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості та виписки з банківського рахунку [NUMBER] , відкритого АТ «ТАСКОМБАНК», відповідачем за період часу з 03.01.2023 року по 30.08.2023 року використано кредитні кошти на загальну суму 44 980,24 грн., а фактично повернуто позивачу лише 14 980,25 грн., а в зв`язку з використанням кредитних коштів та несвоєчасним їх поверненням у період часу з 03.01.2023 року по 11.11.2024 року нараховано проценти на загальну суму 43 952,22 грн, з яких сплачено лише 10 973,09 грн. Таким чином, станом на 12.11.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 002/18447650-SP становить 62 979,12 грн., з них: за тілом кредиту 29 999,99 грн. (44 980,24 14 980,25) за процентами 32 979,13 грн. (43 952,22 10 973,09), хоча представником позивача заявлено до стягнення лише 62 253,14 грн. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Таким чином, підписана [PERSON] анкета-заява від 02.01.2023 року разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають кредитний договір. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 02.01.2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 002/18447650-SP за умовами якого [PERSON] отримала можливість користуватися кредитними коштами АТ «ТАСКОМБАНК» в межах 100 000 грн., зобов`язавшись повернути їх, а також сплатити проценти за користування ними розмір яких залежить як від типу операцій та строку заборгованості, однак свої зобов`язання належним чином не виконала, як наслідок, станом на 12.11.2024 року її заборгованість перед позивачем становила 62 979,12 грн. З огляду на вказане, враховуючи те, що розмір заявлених позовних вимог не перевищує фактичну суму заборгованості, а також відсутність доказів виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором від 02.01.2023 року № 002/18447650-SP перед АТ «ТАСКОМБАНК» після 12.11.2024 року та зменшення розміру заявленої до стягнення заборгованості на дату розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved