Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за трьома кредитними договорами (від 15.07.2021, 19.01.2023 та 20.01.2023) у загальному розмірі 105 189,85 грн (з яких 79 628,00 грн тіло кредиту, 13 491,81 грн проценти та 12 070,05 грн комісія). Позовні вимоги обґрунтовані тривалим і неналежним виконанням позичальником зобов`язань щодо повернення коштів та ігноруванням письмових вимог, при цьому банк наголошує на законності нарахування комісії за обслуговування згідно із ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. 15.07.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001922820501 шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На підставі вказаного договору позичальнику було встановлено кредитний ліміт у сумі 7 000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок) на споживчі цілі. 19.01.2023 та 20.01.2023 між сторонами було укладено ще два кредитних договори (№ 1011110666 та № 1011114030), за якими позичальнику надано кошти у сумах 6 195,03 грн. та 54 533,60 грн. відповідно. Факт надання коштів за цими договорами підтверджується виписками по рахунках та розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Згідно з умовами договору № 2001922820501 від 15.07.2021, стандартна процентна ставка була встановлена у розмірі 47,88% річних. За договорами від січня 2023 року процентна ставка склала 0,01% річних, а також була передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (зокрема, 1,4% за договором № 1011110666). Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісячними платежами згідно з узгодженими графіками. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, відповідач здійснював платежі на виконання договірних зобов`язань за першим договором до 08.03.2023, після чого оплати припинилися та почало накопичуватися прострочення. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 за трьома договорами сукупно складає 105 189,85 грн, з яких: ?79 628,00 грн заборгованість за тілом кредиту; ?13 491,81 грн заборгованість за процентами; ?12 070,05 грн заборгованість за комісією за обслуговування. Попри направлені банком письмові вимоги про необхідність погашення боргу за адресою реєстрації відповідача, заборгованість у добровільному порядку сплачена не була. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження№ 14-44цс21). Висновки суду. Враховуючи, що відповідач користувався наданими банком грошовими коштами за кредитними договорами № 2001922820501 від 15.07.2021, № 1011110666 від 19.01.2023 та № 1011114030 від 20.01.2023, проте не виконував зобов`язання щодо їх своєчасного повернення та сплати відповідних відсотків, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у частині стягнення основного боргу (тіла кредиту) та відсотків за всіма трьома договорами підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договорами № 1011110666 та № 1011114030 у загальному розмірі 12 070,05 грн, суд зазначає наступне: Згідно з наданими розрахунками та матеріалами справи, позивачем нараховано комісію за обслуговування кредиту. Проте, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19), встановлення комісії за послуги, які супроводжують кредит (обслуговування заборгованості, розрахунково-касове обслуговування тощо), є правомірним лише у разі, якщо такі послуги є окремими сервісами, що надаються споживачу за його вибором і не є частиною звичайної операційної діяльності банку. Суд звертає увагу на те, що банком не надано доказів того, які саме дії з «обслуговування заборгованості» він вчиняв щодо [PERSON] , окрім тих, що входять до стандартного процесу супроводження кредиту (ведення обліку, програмне забезпечення тощо) та мають покриватися за рахунок відсоткової ставки або інших платних послуг, що мають окрему споживчу цінність. Оскільки АТ «ПУМБ» не підтвердило надання клієнту додаткових послуг, що мають окрему цінність для споживача, положення договорів № 1011110666 та № 1011114030 в частині сплати щомісячної комісії порушують принцип справедливості та створюють істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування», такі умови щодо оплати послуг, які банк вчиняє на власну користь, є нікчемними. Таким чином, вимоги позивача про стягнення комісії у сумі 12 070,05 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягненню з [PERSON] підлягає фактична заборгованість за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 93 119,81 грн. (79 628,00 грн. заборгованість за тілом трьох кредитів, 13 491,81 грн. заборгованість за відсотками). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 88,525%), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 144,43 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial