Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.10.2021 у розмірі 36796,95 гривень станом на 12.07.2024, яка складається з: 19987,67 гривень - заборгованість за кредитом; 16809,28 гривень - заборгованість за відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за штрафами. Крім цього позивач просить стягнути на свою користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.10.2021 [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок на отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 36796,95 гривень, яку і просить стягнути позивач. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді [PERSON] Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2024 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі розпорядження № 1054/24 від 27.12.2024 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 № 3650/0/15-24 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/12653/24 провадження № 2/522/6300/24. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 522/12653/24 провадження № 2/522/6300/24 (№ 2/522/1630/25) передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2025 цивільна справа прийнята до провадження, призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.05.2025. У судові засідання 21.05.2025, 20.08.2025, 22.10.2025 та 18.12.2025 сторони не з`являлись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом із позовною заявою до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому, зокрема, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви та клопотання до суду не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682ск19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки до суду не повідомляв, не подав відзив, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч.4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 18.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення суду до 29.12.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Суд встановив, що 25.10.2021 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приєднався до умов та правил надання банківських послуг в A-Банку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Таким чином відповідач надав свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua. 25.10.2021 відповідач підписав простим електронним підписом паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядку повернення кредиту, чим підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи з обраних ним умов кредитування. У довідці за картами, наданій АТ "Акцент-Банк", міститься інформація про відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та видачу картки № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2028 року. З довідки за лімітами, виданої АТ "Акцент-Банк" та доданої до позовної заяви, вбачається, що 25.10.2021 відповідачу встановлений кредитний ліміт у розмірі 20000,00 гривень, 29.08.2023 кредитний ліміт зменшений до 19987,67 гривень, а 25.04.2024 збільшений до 20000,00 гривень. До матеріалів справи долучений витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила». Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2. та 2.1.1.2.3. умов та правил, після одержання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5. умов та правил клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6. умов та правил встановлено, що клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та офердрафта), оплати винагороди банку. У матеріалах справи наявна виписка по картці [PERSON] за рахунком [NUMBER] за період часу з 25.10.2021 по 12.07.2024, у якій відображено рух коштів по рахунку та містяться відомості про наявність заборгованості станом на 23.04.2024 у розмірі 36796,95 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № б/н від 25.10.2021 вбачається, що станом на 12.07.2024 у відповідача існує заборгованість у розмірі 36796,95 гривень, з яких: 19987,67 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 16809,28 гривень - залишок заборгованості за процентами. У матеріалах справі відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від позивача в межах поновлюваної кредитної лінії (ліміту). Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Досліджені під час розгляду справи є належними та допустимими, у своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До матеріалів справи долучена копія платіжного доручення №6005315429945 від 12.07.2024 про сплату позивачем судового збору в розмірі 3028,00 гривень. При відкритті провадження у справі суд встановив надходження та зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved