Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

11 вересня 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області для розгляду за підсудністю з Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача. 07.04.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладений кредитний договір №0667-8413 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 14000 грн зі строком користування 21 календарний день з дати отримання, з нарахуванням відсотків у сумі 5880 грн та кінцевим терміном платежу - 27.04.2021. 26.12.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» прийняв належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 42000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14000 грн, заборгованість за відсотками - 28000 грн. Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним №0667-8413 від 07.04.2021 у розмірі 42000 грн та понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відкладено судове засідання на 14:30 год. 22 жовтня 2025 року. У зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 13:00 год. 10 листопада 2025 року. З урахуванням клопотання відповідача про відкладення судового засідання та відсутністю електропостачання в суді, розгляд справи було відкладено на 08:30 год. 13 листопада 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві клопотав про проведення розгляду справи без участі представника позивача також вказав, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, повторно не з`явилася у судове засідання, причин неявки суду не повідомив. Суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, відповідно до якої хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 §1 Конвенції були порушені. У цьому відношенні Суд вважає вражаючим, що, знаючи про труднощі з доставкою кореспонденції в минулому або, принаймні, про твердження органів влади щодо цього, заявниця залишалася досить пасивною і, схоже, не вжила жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана їй кореспонденція дійшла до неї. Вона також не зверталася до судів із жодним запитом щодо стану провадження, хоча була велика ймовірність того, що інша сторона оскаржить рішення, ухвалене на користь заявниці. У зв`язку з цим Суд нагадує, що зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, або іншого змісту від відповідача не надходило. Відзиву на позов не подавав. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та статтей 280-282 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 07.04.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №0667-8413, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А462. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 14000 грн, зі строком користування 21 календарний день з дати отримання, з процентною ставкою у розмірі 42% від суми кредиту або 5880 грн (а.с. 25-26, 27-37). Разом з кредитним договором сторонами було підписано також паспорт споживчого кредиту (а.с. 38-40). Надання відповідачу суми кредиту на виконання умов кредитного договору №0667-8413 від 07.04.2021 підтверджується зокрема довідкою про перерахування суми кредиту (а.с. 14). Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, що призвело до виникнення заборгованості розмір якої відповідно до розрахунку заборгованості становить 42000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14000 грн, заборгованість за відсотками - 28000 грн (а.с. 46-72). 26.12.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» прийняв належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача [PERSON] (а.с. 15-24, 42-45). Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №25273/25ДПЗ від 21.05.2025 встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №0667-8413 від 07.04.2021 становить 42000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14000 грн, заборгованість за відсотками - 28000 грн (а.с. 13). Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника [PERSON] за кредитним договором №0667-8413 від 07.04.2021, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №0667-8413 від 07.04.2021, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість в сумі 42000 грн. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та громадянином [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору. Крім того, відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2422,40 гривень. Згідно з платіжною інструкцією №320477258 від 18.08.2025, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» сплатили 2422,40 грн судового збору (а.с. 1). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Outcome: approved