Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

22.10.2025 позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно зі щорічною індексацією, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час перебування з відповідачем в зареєстрованому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що самостійно не має змоги забезпечити. Син потребує продуктів харчування, одягу, взуття, займається футболом, але позивач одноосібно несе витрати на оплату тренувань та змагань. В ці витрати не включено витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, витрати на комунальні послуги, періодичні огляду у лікарів, лікування нескладних захворювань. Зауважила, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має. Має у власності автомобіль, придбаний нещодавно. Але ніякої допомоги на утримання сина не надає, згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини в добровільному порядку, не досягли. Враховуючи розрахунок витрат на утримання дитини, які несе позивач самостійно, а саме більше 9000 грн., вважає доцільним стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4000 грн. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 22.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходили. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками вручено відповідачу 29.10.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак правом надання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався. За ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2017 по 22.10.2024 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розрізано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.10.2024 у справі №615/1793/24. Рішення набрало законної сили 22.11.2024. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №04 від 11.07.2017. Згідно витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстровані та проживають за однією адресою в с. Благодатне. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 цього Кодексу. З положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років з 1 січня складає 3196 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У відповідності до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі. З огляду на викладене, надані позивачем докази свідчать, що неповнолітній син проживає разом з матір`ю, батько матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язок обох батьків утримувати дитину, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відносно якої відповідач має батьківські зобов`язання, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 4000 грн., що підлягає щорічній індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, що не позбавляє сторони звернутися до суду в подальшому про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved