Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовну заяву тим, що 22.12.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №22.12.2019, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику споживчий кредит, а останній зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2028124348 від 22.11.2019 року. Відповідач належним чином умови договору не виконував, кошти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31150,49 грн., з яких: 16500,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 14650,49 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погашає, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , яку останній отримав 02.12.2025 року. Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2028124348, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 7017,00 грн., з якої: 6627,00 грн. - на придбання товару у продавця та 390,00 грн. на сплату додаткових послуг банку «СМС+довідка», строком до 22.12.2021 року (а.с. 19-20). Згідно з п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтет них платежів на рахунок погашення ьоргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку №1 до кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця і на придбання товару (п. 1.4. договору). Підписанням кредитного договору позичальник підтвердив, що: банк надав йому в письмовій формі та в повноу об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору, а також зобов`язався їх належно та неухильно виконувати (п. 1.5 кредитного договору). Також пунктом 1.2. договору визначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку (а.с. 36-44). 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за №265, відповідно до умов якого якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, що належить клієнту, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта на умовах, визначених цим договором (а.с. 9-13). Факт сплати ТОВ «Брайт Інвестмент» за вказаним договором підтверджується копією платіжної інструкції (а.с. 18). Згідно з п. 6.2.3. договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Вказаний вище договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2028124348 на загальну суму боргу 31150,49 грн., яка складається з: 16500,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 14650,49 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 14-17). ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулось до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, в якій повідомило про набуття права вимоги та про необхідність погашення заборгованості в сумі 31150,49 грн. (а.с. 45-50), однак відповідачем вимога не виконана. Отже, до позивача перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, судом встановлено, що сторони уклали кредитний договір. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за цим договором. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №2028124348 від 22.12.2019 року на загальну суму 31150,49 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не вирішується, оскільки позивачем зазначено про надання доказів щодо витрат на правничу допомогу у строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved