Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.05.2018 до 31.10.2021 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира [ADDRESS] за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло-та водопостачання, а отже, відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Таким чином, Позивач прийняв право вимоги до відповідачів, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води. Розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідачі зобов`язані сплатити заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Загальний розмір заборгованості становить 113110,52 грн. Проте, відповідачі своєчасно не сплачують кошти. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті послуги, інфляційну складову боргу, 3% річних, а також судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.05.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.06.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. 10.06.2025 від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача в частині стягнення заборгованості, що виникла у період до 01.05.2018. Учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Відповідно до додатку № 1 до договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 22842,09 грн. за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 3.4.2 договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором. Таким чином, позивач прийняв право вимоги за адресою: : [ADDRESS] . 10.04.2018 на підставі розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради позивачу видано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак позивач здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01.05.2019. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З наданих позивачем деталізованих розрахунків заборгованості судом встановлено, що відповідачі свої обов`язки по оплаті за споживання послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води не виконували, у зв`язку з чим у них станом на 31.03.2025 виникла заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 14127,99 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 2105,07 грн., 3% річних у розмірі 526,03 грн; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 19101,69 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 2846,15 грн., 3% річних у розмірі 715,92 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 19062,92 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 2310,29 грн., 3% річних у розмірі 565,69 грн., пеня у розмірі 688,25 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 19478,69 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 2483,46 грн., 3% річних у розмірі 594,95 грн., пеня у розмірі 723,86 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12267,95 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1827,92 грн., 3% річних у розмірі 459,80 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 10574,14 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1575,55 грн., 3% річних у розмірі 396,31 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 425,59 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 252,30 грн.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг, що разом складає 113110,52 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, відповідачка [PERSON] звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності. В той же час, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню, а також розглядаючи заву відповідачки про застування строку позовної давності, суд зауважує наступне. Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положения» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 31.07.2020. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, строк дії карантину закінчився з 01.07.2023. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за надані послуги ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 12267,95 грн. та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 10574,14 грн. Для підтвердження нарахувань помісячно за весь період боргу, що переданий за договором цесії та визначення періоду, за який утворилась заборгованість, надано розгорнутий розрахунок заборгованості, переданої за договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 01.05.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», з якого вбачається, що заборгованість відповідачки має місце з липня 2015 року. Отже, КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих від березня 2017 року по 31.03.2025 включно. Натомість, має місце пропуск строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по березень 2017 року включно. Відтак, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість по оплаті наданих послуг, а саме: за централізоване опалення за період з 02.04.2017 по 01.05.2018 в розмірі 4595,60 грн., за гарячої води за період з 02.04.2017 по 01.05.2018 в розмірі 6268,26 грн., за централізоване опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 в розмірі 14127,99 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 19101,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19062,92 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 19478,69 грн.; заборгованість з плати за абоненське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 425,59 грн., заборгованість з плати за абоненське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 252,30 грн. У задоволенні ж вимог про стягнення заборгованості за період до 02.04.2017 належить відмовити за пропуском строку позовної давності. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 130/1058/16). Зважаючи на те, що зобов`язання відповідачів [PERSON] , [PERSON] з оплати за житлово-комунальних послуг визначене у гривні, КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Втрати позивача від інфляції, розраховані ним за період з 01.01.2024 до 31.03.2025, становлять - 13148,44 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 3258,70 грн., пеня - 1412,11 грн. У постановах від 03.04.2019 у справі № 756/9094/15, від 20.02.2019 у справі № 910/19565/17, від 15.03.2024 у справі № 912/921/23 Верховний Суд зазначив, якщо строк позовної давності сплив до основної вимоги вважається що позовна давність спливла й до додаткової (у тому числі ст. 625 ЦК України), оскільки зобов`язання зі сплати інфляційних та трьох проценітв річних є акцесорним і поділяє долю основного зобов`язання. Отже, стягненню з [PERSON] , [PERSON] на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" підлягають втрати від інфляції у загальному розмірі 13148,44 грн., три проценти річних від простроченої суми у загальному розмірі 3258,70 грн, та пеня у загальному розмірі 1412,11 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, відтак з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2707,34 грн. (101132,29 грн.*3028 грн./113110,52 грн. = 2707,34 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial