Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

АТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.03.2021 у розмірі 34094,84 грн. станом на 07.05.2024 та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що 05.03.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.05.2024 має заборгованість 34094,84 грн., яка складається з наступного: 29531,22 грн. - заборгованість за кредитом; 4563,62 грн. - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - штрафи. Одночасно з пред`явленням позову представник позивача Шкапенко О.В. подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 48-49) 08.07.2024 відповідачем подано клопотання, в якому просив поновити йому строк на подачу відзиву на позовну заяву та відкласти судове засідання від 05.07.2024. (а.с. 51-53, 56-61) 16.07.2024 відповідачем подано заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, просив розглянути справу у загальному позовному провадженні. (а.с. 55) Ухвалою суду від 16 липня 2024 року здійснено перехід до розгляду цивільної справи № 569/10086/24 за позовом АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче судове засідання у справі на 11:00 год. 17 вересня 2024 року в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 63-64) 17.09.2024 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні, оскільки йому телефонували представники позивача з пропозицією врегулювати спір у позасудовому порядку шляхом зменшення суми заборгованості та укладення договору про реструктуризацію. Зазначає, що вимоги позивача щодо суми заборгованості не визнає, проте даний механізм вирішення спору вважає прийнятним. (а.с. 66-68) 14.10.2024 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні, оскільки між сторонами досягнуто нової домовленості щодо вирішення спору в позасудовому порядку. (а.с. 71-77) 21.11.2024 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні, оскільки між сторонами досягнуто усної домовленості щодо вирішення спору в позасудовому порядку. До клопотання долучено Генеральну угоду про реструктуризацію кредитної заборгованості та Гарантійний лист. (а.с. 83-90) 03.12.2024 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні, оскільки на його лист позивачу щодо уточнення пропозиції реструктуризації відповіді не отримано. (а.с. 93-96) 10.01.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні або зупинити провадження у справі, оскільки триває узгодження умов договору про реструктуризацію. (а.с. 100-106) 17.02.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив оголосити перерву у підготовчому засіданні або зупинити провадження у справі, оскільки він захворів. До клопотання долучено медичну довідку, видану сімейним лікарем Здолбунівської ЦМЛ від 17.02.2025. (а.с. 110-111) 10.03.2025 відповідачем подано заяву, в якій просить підготовче засідання провести у його відсутність. Не заперечує проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. (а.с. 115) Ухвалою суду від 10 березня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом акціонерного товариства "Акцент - Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 15:00 год. 01 квітня 2025 року в приміщенні Рівненського міського суду (м.Рівне, вул.Шкільна, 1) з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 117) 01.04.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки він перебуває на стаціонарному лікуванні у Здобунівській міській лікарні. До клопотання додано відповідні документи. (а.с. 119-123) 23.04.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки він перебуває на стаціонарному лікуванні у Здобунівській міській лікарні. До клопотання додано відповідні документи. (а.с. 125-132) 09.05.2025 відповідачем подано клопотання про витребування доказів з АТ "Акцент-Банк". (а.с. 134-137) Ухвалою суду від 09 травня 2025 року клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів по справі № 569/10086/24 за позовом акціонерного товариства "Акцент - Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Витребувано в Акціонерного товариства "Акцент - Банк": - всі платіжні інструкції (та або іншу бухгалтерську документацію) за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року, яким підтверджується факт сплати коштів та виконання зобов`язань [PERSON] за умовами договору приєднання, укладеного 05 березня 2021 року; - Умови та правила надання банківських послуг в АТ "Акцент - Банк", актуальних саме на 05 березня 2021 року, тобто на момент подання заяви про приєднання (акцепту) до них [PERSON] . (а.с. 141) 23.05.2025 на адресу суду надійшла заява з АТ "Акцент - Банк" про виконання даної ухвали. Надано необхідні витребувані документи суду. (а.с. 144-166) 06.06.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки він перебував на лікарняному з 02.06.2025 по 04.06.2025. (а.с. 169-173) 23.06.2025 відповідачем подано клопотання про витребування доказів з АТ "Акцент-Банк". (а.с. 175-178) Ухвалою суду від 23 червня 2025 року клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів по справі № 569/10086/24 за позовом акціонерного товариства "Акцент - Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. (а.с. 180-181) Витребувано в Акціонерного товариства "Акцент - Банк": - Умови та правила надання банківських послуг в АТ "Акцент - Банк", актуальні саме на 05 березня 2021 року, тобто на момент подання заяви про приєднання (акцепту) до них [PERSON] , а також всіх інших версій цих правил в період з 05 березня 2021 року до 31 травня 2024 року (до моменту подання позову); - паспорт споживчого кредитного продукту, на підставі яких визначалась і змінювалась процентна ставка (в тому числі прострочена), відповідно до угоди укладеної між [PERSON] та АТ "Акцент - Банк". 26.06.2025 на адресу суду надійшла заява з АТ "Акцент - Банк" про виконання даної ухвали. Надано необхідні витребувані документи суду. (а.с. 184-195) 10.09.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки є необхідність остаточно з`ясувати можливість укладення мирової угоди і вирішення спору позапроцесуально. (а.с. 198-203) 26.09.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки очевидних зустрічних дій по укладенню мирової угоди наразі немає, тому вважає логічним продовжити розгляд справи. (а.с. 207-210) 16.10.2025 відповідачем подано заяву, в якій позов не визнає, вимоги вважає необґрунтованими. Зазначає, що після останнього засідання по справі він звернувся до AT «АКЦЕНТ-БАНК» з вимогою надати йому дублікати усіх платіжних інструкцій, які підтверджують внесення ним коштів, які виникли внаслідок користування кредитною картка «Зелена», і за якою, як вважає позивач, наявна заборгованість у розмірі приблизно 33 тисячі гривень згідно позовних вимог. Натомість він отримав виписку по картці, яка відображає виключно частину надходжень в період з лютого 2022 року по лютий 2024 року. Такий формат документ дозволяє підрахувати суму коштів, які він вніс та вирахувати сальдо між внесеними моїми коштами та тією сумою, яку Банк намагається з його стягнути. Вважає, що якщо описувати його договір з банком спрощено, то він щомісяця мав вносити певну суму (приблизно 1200 гривень), з якої приблизно 3/4 зараховувались як дохід Банку, а решта приблизно 1/4 лишалась. Він вносив різну сумо, в одиничних випадках вона кратно перевищувала розмір щомісячного платежу. Зокрема, в квітні 2022 року, він вніс 10 000 гривень. Проте вони не завжди залишались в повному обсязі на рахунку - іноді кошти списувались, іноді він використовував незначні суми для розрахунку карткою, бо так було зручно в той момент. А відтак, з документа який він отримав 15 жовтня 2025 (14.00), можна вирахувати загальну суму внесених ним коштів, але неможливо вирахувати точну суму, яка саме пішла в дохід Банку. Відповідач не надав на вимогу ухвали суду влітку 2025 (за його клопотанням) платіжних інструкції, як він просив, а натомість надали дублікати виписки, який вже був в матеріалах справи. Таким чином, для того щоб визначити точну різницю між внесеними ним коштами і залишком з урахуванням списаних відсотків потрібно проаналізувати зміст отриманого документ з даними матеріалів справи. Така робота є досить громіздкою і він не може її зробити за ніч між 15 жовтня і 16 жовтня 2025 року, тому вважає, що вирішення спору по суті 16 жовтня 2025 року є неможливим. Окрім того він досі не отримав відповіді на лист від 10 вересня 2025 року, стосовно можливості позасудового врегулювання спору, йому невідома позиція і умови Банку з цього питання на даний момент. Відповідно до частини 2 статті 240 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої викликали про це в рішенні або ухвалі. Просить оголосити перерву та відкласти засідання у справі № 569/10086/24 на дату не раніше 31 жовтня 2025 року. Долучити Виписку по картці «Зелена» від 15 жовтня 2025 (дохідна частина) [PERSON] за період з 01.02.2022 по 01.02.2024. Рахунок номер [NUMBER] до матеріалів справи. (а.с. 215-220) 04.11.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки йому повідомив позивач, що пропозиція буде дійсна до 12 листопада 2025 року і за умови укладення угоди позовна заява буде відкликана. До клопотання долучено Гарантійний лист та Заяву про надання послуги "Комплексна реструктуризація кредитної заборгованості". (а.с. 223-238) 20.11.2025 згідно протоколу судового засідання судове засідання було відкладено у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області. (а.с. 241) 03.12.2025 згідно протоколу судового засідання № 5558072 судове засідання було відкладено у зв`язку з бажанням відповідача подати розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. (а.с. 245-246) 12.12.2025 згідно протоколу судового засідання судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою сторін по справі. (а.с. 247) 19.12.2025 відповідачем подано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки 17 грудня 2025 року у зв`язку з нервовим навантаженням він був змушений звернутись до сімейного лікаря. 19 грудня 2025 року видано направлення на госпіталізацію його до неврологічного відділення Здолбунівської ЦМЛ. Копії систем ЕСОЗ додаються. Номер направлення 6134-8506-6837-1090. Зазначає, що 12 грудня 2025 року не з`явився у судове засідання у зв`язку з непередбачуваними сімейним обставинами. Він проживає разом зі своїм рідним дядьком - [PERSON] , 1956 р.н., інвалідом 2 групи, який згідно з висновком ЛКК Острозької обласної психіатричної лікарні РОР відповідає критеріям видачі висновку щодо необхідності постійного догляду. Він є єдиним живим його родичем. 12 грудня 2025 року в нього відбулось погіршення загального самопочуття і тому він мусив скасувати всі свої справи і всю увагу приділити забезпеченню його життєдіяльності. До клопотання долучено необхідні документи. 09.01.2026 відповідачем подано заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, але не закінчувати її розгляд до 14 січня 2026 року, оскільки він має намір ще раз переглянути матеріали та надати додаткові пояснення. Сторони в судове засідання 09.01.2026 не з`явилися. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 05.03.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.05.2024 має заборгованість 34094,84 грн., яка складається з наступного: 29531,22 грн. - заборгованість за кредитом; 4563,62 грн. - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - штрафи. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-ba№k.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. Так, 05.03.2021 відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Даний документ містить лише анкетні дані відповідача та застереження щодо захисту персональних даних тощо. Також, з поданих позивачем документів вбачається, що позивач підписав в цей же день Паспорт споживчого кредиту. В пункті 3 Паспорту споживчого кредиту вказано основні умови договору споживчого кредиту банківської картки «Зелена». Тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання сума/ліміт кредиту, грн. - до 200 000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит) грн., строк кредитування 240 місяців. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Пунктом 4 передбачено, що: процентна ставка, відсотків річних - пільгова процентна ставка: 0,000001%. Базова процентна ставка: 40,8% річних. Тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит), порядок зміни змінюваної процентної ставки - відсутній. Також, до позову додано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банком». Як вбачається зі поданих позивачем документів, договір складається із Анкети-заяви про приєднання до Правил і умов, Паспорта споживчого кредиту та самих Правил та умов. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту(частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Отже, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Однак, дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Отже, підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту не свідчить, що відповідачем було погоджено та встановлено банком відсотки саме у такому розмірі, який позивач просить стягнути як заборгованість за відсотками. Окрім того, слід взяти до уваги, що в даній роздруківці заяви вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Споживач, підписавши такий документ, підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації споживача, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для споживача, у тому числі в разі невиконання останнім зобов`язань за таким договором. Отже, враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та має інформативний характер для споживача, слід критично оцінювати можливість доведення факту належного повідомлення відповідача про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Окрім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачав наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05.03.2021 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотків за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.03.2021, посилався Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ ««Акцент-Банк»» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.03.2021) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.05.2024), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові по справі № 342/180/17-ц, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням викладеного, висновку Великої Палати Верховного Суду у згаданому рішенні по справі № 342/180/17, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Акцент-Банк», який міститься в матеріалах даної справи та не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.03.2021 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» 4563,62 грн. заборгованості за відсотками. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаному рішенні по справі № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Не підтверджує вказаних обставин і паспорт споживчого кредиту, що міститься в матеріалах справи. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05.03.2021 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до положень п. 6 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до 23 січня 2024 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч.4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦК України становить Конституція України основу цивільного законодавства України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України Кодексу та цього, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (п. 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (п. 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (п. 69)). Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абз. 5 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абз. 3 ч. 2 ст. 4 Кодексу. Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану (далі - Закон № 2120-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Також, цим Законом внесено аналогічні зміни в Закон України «Про споживче кредитування», зокрема, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 6-1 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Разом з тим, Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг », який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі - Закон № 3498-IX) вказаний п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування » виключено, а п. 6 цього розділу викладено в новій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено 05.03.2021. На момент дії спірних правовідносин є чинними положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 2120-IX. З урахуванням вищенаведених положень про примат норм ЦК України над однотипними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», вимога позивача про стягнення штрафу з відповідача є безпідставною. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № Б/Н від 05.03.2021, укладеному між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом [PERSON] , ОКПО-3374706295, станом на 07.05.2024, що наданий позивачем разом із позовною заявою, загальна сума оплат за договором споживчого кредиту - списаних із позичальника сум на погашення кредиту та відсотків по кредиту склала 52662.14 грн. Загальна сума виплат повністю покриває суму вимоги банку по стягненню тіла кредиту. (а.с. 6-8) Згідно довідки за лімітами, наданої клієнту [PERSON] за кредитним договором від 05.03.2021 за період з 05.03.2021 по 07.05.2024 кредитний ліміт станом на 24.02.2022 становить 30000 грн. (а.с. 22) В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц (провадження № 61-46733св18), в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2024 № 559/1622/19 зроблено висновок, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. З урахуванням того, що позивач неправильно (безпідставно) нарахував, а відповідач, будучи необізнаним у таких правовідносинах стороною, добросовісно сплатив вказані прострочені відсотки, а також те, що відповідачем фактично було здійснено погашення кредиту та відсотків по кредитуна загальну суму 52662.14 грн. , при тому, що кредитний ліміт встановлено на 30 000 грн, відтак, суд має право перерахувати суму боргу по тілу кредиту, зарахувавши її в погашення суми сплачених відповідачем коштів та списаних з неї за ініціативою банку коштів. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: dismissed