Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд встановити факт проживання як подружжя за однією адресою: [ADDRESS] та факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] , [INFO] .. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , 05.01.1980 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу її чоловік [PERSON] переїхав жити у її будинок, та був у ньому зареєстрований з 1980 року. Вона з чоловіком проживала разом у будинку як дружня сім`я до смерті [PERSON] , [INFO] . З 21.05.1996 року вона залишила роботу і знаходилась на повному матеріальному утриманні свого чоловіка [PERSON] . Її чоловік працював у виправній колонії № 43 м. Харкова, повністю утримував та матеріально забезпечував їх сім`ю, тому вважає, що має право на отримання пенсії через втрату годувальника. У зв`зку із чим, звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із відповідною заявою. Однак, рішенням від 07.07.2025 року їй було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку із тим, що вона не надала документи про сумісне проживання з чоловіком та перебування на його утриманні та запропоновано звернутися до суду із даною заявою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 18.08.2025 року заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 22.08.2025 р. заявником усунуто недоліки заяви. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.08.2025 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання. Представник заявника адвокат Стрельникова О.Г. та заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши доводи представника заявника, заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 05.01.1980 року заявник [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 05.01.1980 року Палацем одруження «Орджонікідзевський», актовий запис №15. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.07.1978 року. Дана обставина підтверджується копією паспорта заявника [PERSON] та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.04.1980 року. Дана обставина підтверджується копією паспорта [PERSON] . Факт проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] за однією адресою, а саме - [ADDRESS] , підтверджується показаннями свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку [ADDRESS] . Також зазначили, що [PERSON] здійснювала догляд за матір`ю. Щодо встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 за документ, що засвідчує перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства, за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Статею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 36Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів доіснування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, приходить до висновку, що заява [PERSON] в частині встановлення факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки заявник не довела під час судового розгляду належними та допустими доказами, що вона не лише отримувала допомогу, але й те, що така допомога була основним і постійним джерелом засобів до існування. Окрім того, судом встановлено, що і не оспорюється заявником, що в період до смерті чоловіка [PERSON] працювала, однак заробітну плату не отримувала, копію трудової книжки із цими записами суду не надала. Отже, заявницею не доведено факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 264, 265, 293-294, 315, 316, 319 ЦПК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

Outcome: partial