Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

10.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 815094684 у розмірі 36 587,50 грн, з яких: 12 750,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 23837,50 грн заборгованість за відсотками, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову зазначають, що 17.11.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 815094684 у електронній формі. Отримавши кошти від фінансової компанії останній своїх зобов`язань не виконував і тому утворилась заборгованість у розмірі 36 587,50 грн. Відповідно до ряду договорів факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Заборгованість у добровільному порядку не погашена, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 17.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки позивачем не надано доказів отримання ним грошових коштів за кредитом, у долученому розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом нараховані поза межами строку дії договору. Крім того, у матеріалах позовної заяви відсутні докази набуття позивачем права вимоги за спірним кредитним договором. Також [PERSON] у клопотанні просив зупинити провадження по справі. У відповіді на відзив представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Наголосив, що до позову долучено належні докази на підтвердження його обгрунтованості, які не спростовані відповідачем. Заперечень до суду не надійшло. Сторони в судові засідання 10.12.2025, 26.12.2025 не з`явилися. Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, представник позивача та відповідач просили розглянути справу без їх участі, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. 17.11.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 815094684 відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 12 750,00 грн на строк 30 днів до 17.12.2020 зі сплатою 0,50 % в день за користування кредитними коштами (а. с. 5-6). Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису із графіком платежів. Відповідно до повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору № 815094684 від 17.11.2020 товариством здійснено переказ коштів у сумі 12 750,00 грн на ім`я [PERSON] на картку із маскою [NUMBER] (а. с. 7). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 815094684, наданому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 17.11.2020 до 19.01.2021 нараховано заборгованість у сумі 26 183,50 грн, з яких: 12 750,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13 655,25 грн заборгованість за відсотками (а. с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 815094684, наданому ТОВ «Таліон плюс», за період з 19.01.2021 до 21.10.2022 нараховано заборгованість у сумі 36 587,50 грн, з яких: 12 750,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 23 837,50 грн заборгованість за відсотками (а. с. 9). Відповідно до додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає права грошової вимоги до боржників, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, на користь ТОВ «Таліон плюс» (а. с. 10-13). Реєстри права вимоги до додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до матеріалів справи не долучено. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі (а. с. 15-23). До договору долучено копію платіжної інструкції про розрахунок між учасниками угоди від 20.10.2022; витяг з реєстру боржників від 21.10.2022, де зазначено, що [PERSON] має борг за договором № 815094684 у розмірі 36 587,50 грн (а. с. 17-18). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що кредитний договір № 815094684 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Проте позивачем не надано доказів, що первісним кредитором на картку відповідача перераховано кредитні кошти у розмірі, визначеному у договорах 12 750, 00 грн, тобто виконано зобов`язання кредитодавця відповідно до спірного договору кредиту. Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні доказів належності відповідачу певної картки, ні виписки про рух коштів по картці, тощо. Також позивач не використав своє процесуальне право про отримання вказаної інформації, що складає банківську таємницю, у порядку витребування доказів у справі. З міркувань зазначених вище документ із назвою "Платіжне доручення", видане ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 7), що товариством на виконання договору про надання платіжних послуг було успішно перераховано 17.11.2020 12 750,00 грн на маску картки [NUMBER] , суд позбавлений трактувати як достатній доказ видачі кредитних коштів саме на ім`я відповідача та саме за договором №815094684 відповідно. Таким чином, позивачем не доведено факту виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо видачі кредиту, який би породжував обов`язок [PERSON] повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договорів, тобто наявність фактичних договірних відносин між первісними кредиторами та відповідачем. Крім того, надані позивачем розрахунки заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» за договором № 815094684 від 17.11.2020 не відповідають вимогам закону щодо заборони нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору (постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16). Сторони обумовили строк дії договору до 17.12.2020, а відсотки нараховувались фінансовими компаніями до 07.03.2021. І на останок, заслуговують на увагу твердження відповідача, що позивачем не надано доказів набуття права вимоги за спірним договором № 815094684 від 17.11.2020. Позивачем не долучено реєстр боржників, до яких набуває право вимоги ТОВ «Таліон плюс» за додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, тобто не надано доказів переходу права вимоги за спірним договором від «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом не встановлено. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат.

Outcome: dismissed