Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 101504454 від 12.06.2021 у розмірі 19469,13 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правчину в розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на сайті ТОВ "МІЛОАН" подала заяву на отримання кредиту № 101504454 та після ознайомлення із основними умовами кредитування уклала в електронному вигляді з указаним Товариством договір про споживчий кредит № 101504454 від 12.06.2021, на підставі якого позичальниці на банківську картку перераховано кредитні кошти на суму 7200,00 грн. ТОВ "МІЛОАН виконало свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідачка порушила умови кредитного договору. 30 вересня 2021 року ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги за кредитним договором № 101504454 від 12.06.2021 на підставі договору відступлення права вимоги № 09Т. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за кредитним договором № 101504454 від 12.06.2021 становить 19469,13 грн, із яких: 6572,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11817,13 грн - заборгованість за процентами, 1080,00 грн - заборгованість за комісійними винагородами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо сформованому клопотанні просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 1-13, 79-84, 98). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про виклик до суду за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, які повернулись до суду із відмітками "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 96-97, 100-101). Крім того суд опублікував виклики відповідачки [PERSON] до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 91, 95). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки відповідачка не повідомила, відзив на позов та/чи жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача до суду не подавала, будь-яких заяв, клопотань від неї на адресу суду не поступало Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 25 вересня 2025 року представник ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" у системі "Електронний суд" сформував адресовану Калуському міськрайонному суду Івано-Франкіської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ухвалою від 26.09.2025, суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області справу за вказаним вище позовом направила до Долинського районного суду Івано-Франківської області. Відповідно до ухвали від 30.10.2025, суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області залишила позовну заяву без руху та надала позивачу строк для усунення її недоліків. 07 листопада 2025 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував заяву про усунення недоліків, до якої долучив уточнену позовну заяву в частині особи відповідачки та пред`явив її до [PERSON] . Згідно із ухвалою від 11.11.2025, суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11 грудня 2025 року представник позивача сформував у системі "Електронний суд" заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечив проти ухвалення заочного рішення. 09 січня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: з наданих доказів суд установив, що [PERSON] заповнила анкету-заяву на кредит № 101504454, в якій вказано про замовлення нею кредиту на суму 7200,00 грн, яку банк їй погодив (а.с. 26). Після погодження суми кредиту, [PERSON] підписала в електронному вигляді договір про споживчий кредит № 101504454 (а.с. 27-32). За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується на строк, визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1). Сума кредиту становить 7200,00 грн (п. 1.2). Кредит надається строком на 28 днів із 12.06.2021 (п. 1.3). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.07.2021 (п. 1.4). Комісія за надання кредиту 1080,00 грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом 3427,20 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6). Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 цього Договору (п. 1.7). Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених в п. 1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору (п. 2.2.1). Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом усього строку кредитування, окрім випадків, коли умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п. 2.2.3). Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування… Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені Розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частину заборгованості за кредитом. Можливі періоди продовження строку кредитування (3, 7, 15 днів). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору (п. 2.3.1.1). Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною п. 1.6 Договору (п. 2.3.1.2). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний застосунок чи інші засоби (п. 6.1). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ "Мілоан" електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ "Мілоан" електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2). Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5). Додатками договору про споживчий кредит 101504454 від 12.06.2021 є: - графік платежів, де серед іншого визначено чисту суму кредиту в розмірі 7200 грн та розраховані проценти за користування кредитом (а.с. 31); - паспорт споживчого кредиту, де визначені запропоновані відповідаці основні умови кредитування (а.с. 31 звор. - 32). На підставі укладеного кредитного договору 1015044541 ТОВ "МІЛОАН" 12.06.2021 перерахувало на користь [PERSON] кредитні кошти в сумі 7200,00 грн на картку 516875*66, призначення платежу : кошти згідно договору 101504454, про що свідчить платіжне доручення 28663098 від 12.06.2021 (а.с. 33). Будь-яких заперечень з приводу отримання коштів відповідачка не висловлювала. У відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101504454 зазначено, що загальний борг [PERSON] становить 19469,13 грн, з яких 6572,00 грн борг по тілу, 11817,13 грн борг по відсотках, 1080,00 грн борг по комісії. Мали місце сплати тіла кредиту, процентів та сплати комісії за пролонгацію кредиту. Востаннє 16.07.2021 здійснено сплату тіла кредиту 203,00 грн та процентів по кредиту 203,00 грн (а.с. 34). Відповідно до Договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, який було укладено між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "МІЛОАН", перше набуло права вимоги за договорами згідно Реєстру прав вимоги, укладеними позичальниками з банком (а.с. 35-40). З акта приймання-передачі Реєстру прав вимог від 30.09.2021 слідує, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 Реєстр прав вимог від 30.09.2021, складений за формою відповідно із Додатком № 1 до Договору (а.с. 41). Згідно з витягом з Додатку до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, право вимоги до [PERSON] за договором № 101504454 від 12.06.2021 перейшло до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Загальний борг 19469,13 грн: 6572 грн - тіло, 11817,13 грн - відсотки, 1080 грн - комісія (а.с. 42). На підтвердження здійснення сплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 09Т від 30.09.2021 надано відповідні платіжні інструкції (а.с. 43-50). Із копії досудової вимоги від 25.07.2025 слідує, що позивач інформував відповідачку про наявність у неї заборгованості за кредитним договором та вимагав від неї сплати повної суми боргу в досудовому порядку (а.с. 51). При цьому доказів направлення вказаної досудової вимоги відповідачці до позовної заяви не додано. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків. Як установив суд із матеріалів справи, відповідачка звернулася до ТОВ "МІЛОАН" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим у електронному вигляді уклала договір про надання споживчого кредиту № 101504454 від 12.06.2021, що підпадає під дію норм Закону України "Про електронну комерцію". Вказаних обставин відповідачка не заперечила. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору. На його підставі відповідачка отримала від ТОВ "МІЛОАН" суму кредиту у розмірі 7200,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів протилежного відповідачка не надала. У договорі про надання споживчого кредиту визначені умови кредитування, що описано вище, де серед іншого обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, а також визначено графік платежів, строк кредитування, можливість пролонгації, з чим [PERSON] погодилася. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 526, 527, 610, 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Як слідує із розрахунку заборгованості, ТОВ "МІЛОАН" надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотримувалася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, тому станом на 17.09.2021 у неї виникла заборгованість за кредитом у розмірі 19469,13 грн: 6572 грн - тіло кредиту, 11817,13 грн - проценти, 1080 грн - комісія. Право вимоги на вказану суму заборгованості перейшло до позивача, який і заявляє її до стягнення. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "МІЛОАН" підтверджується описаними вище договором факторингу, витягом із додатку до договору факторингу, актом приймання-передачі реєстру прав вимоги і платіжними інструкціями, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним договором. Оскільки відповідачка не підтвердила факт належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами, натомість у відомостях про щоденні нарахування та погашення (а.с. 34) відображені проведені нею сплати на погашення, у тому числі тіла кредиту, суд дійшов висновку, що позивач підставно заявляє до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6572,00 грн (7200,00 грн - 216,00 грн-209,00 грн-203,00 грн). Умовами спірного договору також була передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 1080,00 грн, з чим погодилася відповідачка та що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, а відтак позивач правомірно заявляє її до стягнення. При визначенні строку нарахування відсотків та їх розміру, суд керується положеннями Цивільного кодексу України та позиціями Верховного Суду з даного приводу. Так, вимогами ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. З наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с. 34) суд установив, що за договором 101504454 відповідачці нараховані відсотки за період з 12.06.2021 до 17.09.2021. Однак, згідно з п. 1.3 даного Договору, строк надання кредиту 28 днів (п. 1.3), термін повернення кредиту 10.07.2021 (п. 1.4). При цьому в п. 2.3 Договору сторони погодили можливість пролонгації строку кредиту, обумовивши, що загальний період пролонгації не може перевищувати 60 днів. Тобто, зважаючи на те, що відповідачка після закінчення 28-ми днів продовжувала користуватися кредитними коштами після раніше визначеного строку кредитування, неодноразово здійснюючи сплати за пролонгацію кредиту, загальний термін якої не може перевищувати 60 днів, а відтак суд уважає, що строк кредитування погоджений сторонами до 08.09.2021 (28 днів (первісний строк кредитування) + 60 днів (загального терміну пролонгації)). Отже, з урахуванням вказаного вище суд виснує, що підставною до нарахування та стягнення є сума заборгованості за відсотками в розмірі 11225,65 грн (11817,13 грн (нарахований борг по відсотках) - 591,48 грн (65,72 грн* 9 днів) (відсотки, нараховані поза межами строку кредитування)). З огляду на те, що ТОВ "МІЛОАН" як первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту від 12.06.2021 перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідачка не надала, факт переходу права вимоги знайшов своє підтвердження, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 18877,65 грн, із яких: 6572 грн - заборгованості за тілом кредиту, 11225,65 грн - заборгованості за процентами, 1080 грн - заборгованості за комісією за надання кредиту, задоволивши позовні вимоги частково. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 14), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідачки 18877,65 грн боргу, що становить 96,96 % (18877,65 грн*100%/19469,13 грн) від заявленої суми, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 2348,76 грн (96,96 % від 2422,40 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 5000,00 гривень надав: - договір № 42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025, який укладений між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та фізичною особою підприємцем - адвокатом Міньковською А.В., в якому визначено вартість кожної з послуг, яку надає адвокат Товариству (а.с. 62-64); - додаткову угоду № 101504454 від 29.07.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025, якою доповнено розділ 5 Порядок здійснення розрахунків, яким визначено, що за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до умов договору, клієнт виплачує адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 65); - детальний опис робіт (наданих послуг) та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29.07.2025, згідно з якими адвокат надав клієнту правову допомогу на загальну суму 5000,00 грн, з яких: 1000 грн - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (1000 грн за год, час 1 год), 3000 грн - складання позовної заяви про стягнення кредитної заборованості (1500 грн за год, час 2 год), 500 грн - формування додатків до позовної заяви, 500 грн - подання позовної заяви з додатками до суду (1000 грн за 1 год, час 0,5 год) (а.с. 66, 67); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В. (а.с. 68). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмі 4848,00 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (96,96 % від заявленої до стягнення суми в розмірі 5000 грн). На підставі викладеного, ст. 526, 527, 536, 610, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", та

Outcome: partial