Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

В провадженні Карлівського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , представник адвокат Поліщук Андрій Юрійович, в якому позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов обгрунтовано тим, що позивач з відповідачкою у офіційному шлюбі не перебували, але мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бере участі у вихованні дитини, протягом десяти років, не провідує сина, не цікавиться здоров?ям дитини, успіхам у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Внаслідок систематичного ухилення від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини, створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка більше десяти років проживає окремо (хоча ще зареєстрована за однією адресою з позивачем). Де фактично мешкає відповідачка нічого не відомо. Ніякого зв?язку з позивачем та їхнім спільним малолітнім сином не підтримує та участі у вихованні дитини не приймає, що перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дитини. Остання відома її адреса [ADDRESS] , На даний час [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїм батьком, тобто позивачем по справі. Позивач постійно здійснює нагляд за дитиною, самостійно займається його вихованням та утриманням. Відповідачка будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, аліменти на його утримання не стягуються, остання взагалі не цікавиться долею сина, його здоров?ям та проблемами і здобутками. Будь-якого контакту з дитиною мати не підтримує взагалі. При перевірці житлово - побутових умов, було зафіксовано той факт, що у родині позивача створені всі належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. [PERSON] проживає у батька у його власному будинку, продуктами харчування та одягом забезпечений повністю. Позивач здійснює нагляд за ним, займається його вихованням та утриманням. Дитина оточена увагою та піклуванням зі сторони батька, окрім рідної матері. Відповідачка свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його виховання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування дитині, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, вихованням та здоров?ям дитини не цікавиться, матеріально його не забезпечує та не підтримує. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовною [PERSON] , представник адвокат Поліщук Андрій Юрійович до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява, в якій відповідачка просила слухати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала та вказала, що з дитиною вона спілкується, тому вважає недоцільним позбавляти її батьківських прав. Представник третіх осіб в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від представника Міністерства оборони надійшли пояснення третьої особи, в яких він просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що доводи, які позивач наводить у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Судового наказу по справі № 708/1244/24 від 28.10.2024 виданого Чигиринським районним судом Черкаської області, призначено до стягнення з боржниці [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, доводи позивача про те, що остання відома йому адреса [PERSON] : [ADDRESS] , повністю спростовуються. Разом з тим, представник Міністерства оборони звернув увагу суду, що матеріали позовної заяви містять інформацію про те, що [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON] разом проживають за адресою: [ADDRESS] . Також, позивач зазначає, що постійно здійснює нагляд за дитиною, самостійно займається його вихованням та утриманням. Враховуючи інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень, [PERSON] в період з 2016 року мешкає за різними адресами проживання та з різними співмешканками. Крім цього, [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130, 173, 173-2 КУпАП, у тому числі у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв. Представник Міноборони вважає, що в даному випадку даний позов задоволенню не підлягає, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідно позивачу для отримання підстав щодо звільнення з військової служби. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] в с. Вершалі Чигиринського району Черкаської області. Батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00047723944. З акту обстеження умов проживання від 30.10.2024 року, складеного начальником та спеціалістами Служби у справах дітей Чигиринської міської ради, вбачається, що [PERSON] разом зі своїми батьками та сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . В будинку є 5 кімнат, в наявності всі необхідні меблі, в кімнатах чисто, мається сучасна побутова техніка, продуктами харчування забезпечені. Для виховання та розвитку дитини відведено окрему кімнату, в якій є ліжко, шафа, письмовий стіл, хлопчик забезпечений одягом по сезону. Згідно довідок №28/06-01-14 від 23.10.2024 року та № 27/06-01-14 від 11.10.2024 року, виданих Вершальським старостинським округом Чигиринської міської ради Черкаського району Черкаської області, з [PERSON] проживає його малолітній син [PERSON] , [INFO] . Мати більше десяти років не приймає участі у вихованні дитини, [PERSON] виховує сина самостійно. З довідки № 349/01-37 від 08.10.2024 року вбачається, що [PERSON] відповідно до наданих ним документів має на утриманні малолітню дитину [PERSON] [INFO] . Місце перебування матері невідоме, на зв`язок не виходить, життям сина понад десять років не цікавиться. Дитина знаходиться повністю на утриманні батька. Згідно характеристики, наданої директором Вершальської гімназії Чигиринської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі, має середній рівень знань, навчається не в повну міру своїх можливостей. Непосидючий, активний, рухливий. На уроках не завжди уважний, потребує постійного контролю та допомоги з боку вчителів. Учень виховується не в повній сім`ї, батько виховує сина самостійно. Мати у вихованні дитини участі не приймає, батько цікавиться навчанням та поведінкою сина, належно реагує на зауваження вчителів. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 31.03.2025 №1303-68, орган опіки і піклування виконавчого комітету Чигиринської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Основним мотивом вказано, що [PERSON] батьківських обов`язків не виконує та самоусунулась від їх виконання, зокрема жодним чином не забезпечує належне виховання, духовний розвиток та навчання сина, відсутнє спілкування з ним та остання не намагається жодними діями виправити наявну ситуацію. Разом з тим, у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 31.03.2025 №1303-68, жодним чином не відображено ставлення матері до позбавлення її батьківських прав, не вказано чи повідомлялася вона про засідання комісії, так як місце реєстрації відповідачки відоме, та зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження. Жодних доказів, які б свідчили про свідому винну поведінку [PERSON] щодо сина [PERSON] суду не надано. Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині першій статті 151 СК України закріплено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Положеннями частини другої статті 151 СК України передбачено право батьків залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України), - у тому числі позбавлення батьківських прав з підстав та у порядку, що визначені статтею 164 СК України. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16, абз.2 п.18 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відомості про притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності в матеріалах справи відсутні. Отже, суд вважає, що досліджені докази не свідчать про винну поведінку матері, свідоме нехтування своїми обов`язками. Позивачем не доведено, що мають місце будь-які дії або ж бездіяльність відповідачки, які негативно впливають на дитину або ж можуть завдати шкоди інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав матері у даному випадку буде суперечити найкращим інтересам дитини, яка має право на виховання її матір`ю. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, ст.141, ч.4 ст.206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed