Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

10.09.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 5000 грн. з дня подання позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони мають сина [PERSON] , який наразі не працює, оскільки навчається на 3 курсі денного відділення Харківського фахового автотранспортного коледжу. Син постійно проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач ніякої допомоги сину не надає. Витрати на утримання сина складаються із придбання одягу, продуктів харчування, плати за проїзд до місця навчання, витрат на канцелярські товари для навчання та необхідне обладнання (мобільний телефон, комп`ютер, монітор, принтер і т.д.), а також на оплату комунальних послуг та інше. Позивач, як інвалід ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 2631 грн. Відповідач є працездатною особою, проте постійного працевлаштування не має, має нерегулярний мінливий дохід. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 16.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 29.09.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що позивачем не аргументовано, в тому числі доказами, потребу сина у матеріальній допомозі у зв`язку із продовженням навчання та склад витрат, необхідних для цього, враховуючи, що син навчається на денному відділенні дистанційно. Наголосила, що витрати на придбання одягу та продуктів харчування мають місце в будь-якому випадку, тому не можуть бути враховані до витрат, пов`язаних з навчанням, в силу приписів норм законодавства, які регламентують порядок їх формування. Надані позивачем в якості доказів чеки від 21.04.2023 щодо придбання за 14800 грн. системного блоку та від 28.06.2025 - мобільного терміналу Самсунг за 8396,01 грн., на її думку, не можуть стверджувати, що придбані саме позивачем. Окрім того, дата на чеку свідчить про придбання системного блоку задовго до вступу до навчального закладу - 29.07.2023 та безпосереднього початку навчання - 01.09.2023. Не зрозуміла відповідачу потреба у використанні мобільного терміналу Самсунг для забезпечення навчального процесу. Докази придбання монітору, принтера та іншого, як зазначено в позові, до позовної заяви не додано. Наполягає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами можливість відповідача сплачувати грошові кошти на утримання сина у визначеному в позові розмірі, так як з 26.10.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКЛ», де 01.11.2022 проведено операцію, яка значно не покращила самопочуття, тому 10.11.2022 проведено додаткову операцію. 21.11.2022 виписана з лікарні, але потребує подальшого лікування, реабілітації та санаторно-курортного оздоровлення. Через брак коштів не закінчила лікування та не провела додаткові платні обстеження, які б дозволили отримати групу інвалідності. З часом стан здоров`я не покращився. Під час лікування в КНП ХОР «ОКЛ» в період з 19 по 27.05.2025 загальний стан визначений, як середньої важкості. Отримала спеціальність бухгалтер сільськогосподарського виробництва, але враховуючи стан здоров`я та реалії сьогодення, коли працедавці влаштовують на роботу виключно фізично здорових громадян, опинилася фактично за межею виживання і відповідно надавати матеріальну допомогу в зв`язку з навчанням сина не може. Вважає, що медичні документи в повній мірі підтверджують факт, що вона не працездатна, тому не має можливості працевлаштуватися за фахом та отримувати такий заробіток, який дозволив би утримувати себе та повнолітню дитину. Будь-якого доходу не отримує, об`єктів нерухомого майна у власності немає. На думку відповідача, акт обстеження сумісного проживання №41 від 06.06.2025 не може бути доказом факту спільного проживання позивача з сином, необхідного для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися. Навпаки, згідно із довідкою №15 від 27.01.2025, син обрав собі місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що спростовує вимоги позивача. 07.10.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог. Вважає, що відповідач, як мати, зобов`язана утримувати сина, який продовжує навчання, в зв`язку з чим несе відповідні витрати, що доведено належними та допустимими доказами. Наголосив, що [PERSON] є сином відповідача, досяг повноліття, в зв`язку з чим перестав отримувати аліменти від матері, але не досяг 23 років. Навчається на денній формі дистанційно в м. Харків, тому безсумнівно має майнові витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання за необхідності, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, в т.ч. пов`язаних з придбанням одягу, взуття, продуктів харчування та безпосередньо навчанням онлайн в умовах воєнного стану. Навчання на денній формі позбавляє сина можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, тому він потребує матеріальної допомоги. Зауважив, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків, а покладення такого обов`язку винятково на батька є порушенням норм закону. На погляд позивача, надана відповідачем довідка №15 не свідчить, що мати бере учать в утриманні дитини разом з батьком, як не спростовує факт проживання сина разом з батьком та його перебування на утримуванні батька. Жодного доказу щодо утримання сина, а саме товарних чеків на придбання матір`ю для сина одягу, приладів для навчання, надання грошових коштів, відповідачем не надано. Твердження відповідача, що в чеках на придбання товарів для сина не вказано прізвище позивача, на його думку, спростовується тим, що ці чеки відносяться до повсякденного побуту, не є іменними, зазначення прізвища згідно законодавства України не потребують. Вважає, що відповідачем не надано доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює утримання нею повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Зокрема, додані до відзиву матеріали не містять доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу, щодо неможливості працевлаштування та заняття певними видами діяльності, щодо наявності інвалідності. Доказів, що відповідач є непрацездатною, суду не надано. Наполягає, що відповідач спроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Надана відповідачем медична документація свідчить лише про короткочасність проходження лікування та не може бути доказом її непрацездатності чи інвалідності. 09.10.2025 відповідач подала заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що наведені позивачем у відповіді на відзив міркування не спростовують викладених нею у відзиві обставин спірних правовідносин, які є предметом позову та спростовують позовні вимоги. Позивач , на її погляд, вдається до перекручування приписів законодавства та змісту наданих до суду доказів і аргументів, намагаючись ввести суд в оману, спотворюючи дійсні обставини правовідносин, що склалися між сторонами, трактуючи їх на свою користь. Наполягає, що системний блок та мобільний термінал Самсунг не можуть бути віднесені до товарів повсякденного побуту, тому відсутність належних доказів, що вони придбані саме позивачем, не може розцінюватися судом як доказ понесення витрат, пов`язаних з навчанням сина. Окрім того, позивач не спростував, що вказана в чеці дата - 21.04.2023 свідчить про придбання системного блоку задовго до вступу до навчального закладу (29.07.2023) та безпосереднього початку навчання (01.09.2023), як ї твердження про відсутність потреби використання мобільного терміналу Самсунг для забезпечення навчального процесу та відсутність доказів про придбання монітору, принтера та іншого, як зазначено в позові, що свідчить про надуманість його аргументів та спрямованість на те, щоб у суду склалося враження про значні обсяги понесених ним витрат, пов`язаних з навчанням сина. Вважає, що позивачем не спростовано її твердження про відсутність доказів щодо понесених витрат, пов`язаних саме з навчанням, на придбання одягу, продуктів харчування, плати за необхідний проїзд до місця навчання, витрати на канцелярські товари для навчання, а також на оплату комунальних послуг та інше, як і щодо відсутності у власності об`єктів нерухомого майна. Позивачем не наведено аргументів щодо не визнання факту відсутності у неї доходів за період з 01.01.2025 по 01.07.2025. Твердження позивача про її нерегулярний мінливий дохід не підтверджено належними та допустимими доказами. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №05 від 02.08.2007. Згідно довідки №1633 від 08.09.2025, [PERSON] є студентом 3 курсу, групи 31-Ор, спеціальності 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті» (Організація та регулювання дорожнього руху») денного відділення Харківського автомобільно-дорожнього фахового коледжу І рівня акредитації (фаховий молодший бакалавр) за регіональним замовленням (дистанційно). Рік вступу 2023, наказ від 29.07.2023 №01-05/277. Дата закінчення коледжу 30.06.2027. За ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. (ч.1 ст.199 СК України) Згідно із ч.3 цієї норми, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом п.20 ПП ВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зі ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Із наданих позивачем доказів, зокрема, паспорту громадянина України серії [NUMBER] , реєстрація місця проживання з 10.03.1999 значиться за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження сумісного місця проживання №41 від 06.06.2025, складеного головним спеціалістом Бровко В.В. в присутності свідків - сусідів [PERSON] , [PERSON] позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Із доданих до позовної заяви фіскальних чеків, 21.04.2023 придбано системний блок за 14800 грн., 28.06.2025 - термінал Самсунг, чохол та захисне скло загальною вартістю 8396,01 грн. Позивач отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується даними пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 09.07.2025, термін дії до 30.04.2026 Із наданих відповідачем доказів, за період з січня 2025 року по липень 2025 року будь-якого доходу не отримувала, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 19.09.2025. За інформацією з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.09.2025, будь-які об`єкти нерухомості у приватній власності відповідача відсутні. З 26.10.2022 по 21.11.2022 відповідач перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКЛ», де проведено оперативне втручання (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9.11748), продовжила лікування з 19.05.2025 по 27.05.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №9.9490). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши в призмі наведених правових норм надані сторонами докази в сукупності, суд приймає до уваги, що після досягнення 18 років [PERSON] продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається, їх матеріальний стан та стан здоров`я, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно. З урахуванням вимог ст.191, ч.2 ст.199 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня пред`явлення позову до закінчення навчального закладу, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом у разі продовження навчання. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial