Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника адвоката Неофіта Дмитра Богдановича, звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 липня 1999 року вона з відповідачем уклала шлюб. В шлюбі у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя. Причиною розлучення є сварки та конфлікти, втрата почуття любові один до одного. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. 07 жовтня 2025 року від відповідача по справі надійшла до суду заява про надання сторонам строку для примирення, оскільки він заперечує проти розірвання шлюбу та бажає зберігти сім`ю. 07 жовтня 2025 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про зупинення провадження у справі та надано сторона строк для примирення строком на два місяці. 17 грудня 2025 року суддею в порядку ч. 1 ст. 254 ЦПК України винесено ухвалу про поновлення провадження у справі. Позивач та представник позивача на розгляд справи не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач у позовній заяві просила позов розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач на розгляд справи не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3статті 56 Сімейного кодексу Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 30 липня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадняського стану виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 30 липня 1999 року, актовий запис № 145. Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя. Причиною розлучення є сварки та конфлікти, втрата почуття любові один до одного. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між сторонами не досягнуто. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. На підставі ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved