Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку (надійшла до суду 01.09.2023), в якій просив суд: стягнути із [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» №б/н від 21.04.2018 станом на 03.07.2023 у загальному розмірі 115 458 грн. 77 коп.; покласти на відповідача понесені банком судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Позовна заява мотивована тим, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. «Monobank» є мобільним банком, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікації клієнта очно у відділенні банку, верифікації клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/monobank.ua/terms. Кредит надається у формі поновлюваного кредитного ліміту / кредитної лінії, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Відповідно до п.п.2.1. п. 2 розділу І Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Так, 21.04.2018 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, позичальник підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши позичальникові можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту 60 000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є картка № [NUMBER] . Однак, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. Станом на 19.10.2022 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, в зв`язку з чим на підставі п.п. 5.17 п. 5 розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 19.10.2022 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим відповідно до п. 5.18, 5.19 Умов кредит 29.08.2022 став у формі «на вимогу». Станом на 03.07.2023 заборгованість за кредитним договором склала у загальному розмірі 115 458 грн. 77 коп. та включає загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тому за захистом прав представник, діючи в інтересах банку, звернувся до суду. Ухвалою суду від 29.09.2023 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.47). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №617 від 29.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 21.05.2024 справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи рівень складності справи, предмет позову, суд вважає, що в розумінні ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа є малозначною, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення її розгляду в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Підстави для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відповідачем належним чином не аргументовані, а тому підстав для задоволення поданої [PERSON] з цього приводу відсутні. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 30.10.2023 відповідач [PERSON] подала відзив на позов (а.с.53-55). Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивувала тим, що при укладенні договору сторонами не було належним чином узгоджено процентну ставку за користування кредитом. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 21.04.2018 не містить інформації ні про процентну ставку, ні про обсяг відповідальності позичальника у разі порушення виконання умов кредитного договору. Долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» датовані редакцією, чинною 27.11.2021, а тому незрозуміло, яке відношення вони мають до кредитного договору, укладеного з [PERSON] , тому не можуть бути його складовою частиною. Підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» розуміла відповідач, ознайомилася з ними під підпис та погодилася з ними, матеріали справи не містять. Сама по собі роздруківка цих умов із сайту банка не може бути належним доказом ознайомлення відповідача з цими умовами, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони банку, що може вносити до них зміни. Крім того, за змістом позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» пред`являє вимогу про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 115 458 грн. 77 коп., в той час як у долученому до позову розрахунку ця сума боргу включає не тільки борг за тілом кредиту, а й нараховані проценти у розмірі 82 843 грн. 30 коп., нарахування яких здійснене з 31.12.2018. Разом з тим, відсутність виписки по рахунку позичальника виключає можливість для сторони відповідача провести повний аналіз розрахунку заборгованості, наданого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», щодо суми коштів, якими користувалася [PERSON] , та які фактично повернула. Окремо відповідач заявила про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, який при пред`явленні АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» позову до суду пропущений: позов пред`явлено 01.09.2023, а вимоги заявлено за період з 25.04.2018 до 03.07.2023, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на вищенаведені заперечення, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просить залишити їх без задоволення. 09.11.2023 від представника позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Мєшніка К.І. надійшла відповідь на відзив (а.с.82-89). Представник позивача зазначив, що відповідно до п.3 анкети-заяви від 21.04.2018, підписанням договору позичальник [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримала їх примірники у мобільному додатку (затверджені Протоколом №12 від 28.03.2018, які діяли на момент підписання анкети-заяви). Також підтвердила, що вищевказані документи зрозумілі позичальникові та не потребують додаткового тлумачення. Боржник не звертався до банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем, у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису самого відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладання має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором про надання банківських послуг «Monobank», у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на назначений нею мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 21.04.2018 підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK Universal Bank. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 46 900 грн. 00 коп. (довідка про розмір кредитного ліміту долучена). Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає -68 558 грн. 77 коп., тобто заборгованість складає 115 458 грн. 77 коп. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 46 900 грн. 00 коп. та суми овердрафту (мінус по картці) -68 558 грн. 77 коп. Овердрафт виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір кредитної заборгованості, адже містить детальний розпис нарахувань, дати здійснених позичальником платежів, кількість днів нарахування боргу, залишок боргу, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідно до виписки про рух коштів по картці, всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 415 152 грн. 78 коп. За весь час користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 530 611 грн. 55 коп. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку, становить 115 458 грн. 77 коп. Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. В свою чергу, поповнення, які проводила відповідач, свідчать про те, що відповідач усвідомлювала, що винна банку кошти, які використовувала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. 20.11.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.121-123), доводи в яких є тотожними з доводами, викладеними у відзиві. Додатково відповідач зазначила, що пред`явлені АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вимоги не включають вимог про стягнення процентів за користування простроченими кредитними коштами, інших сум за прострочення виконання зобов`язань з підстав, встановлених ст.ст.625, 1048 ЦК України. Оскільки в анкеті-заяві від 21.04.2018 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то позивач неправомірно списував з внесених позичальником коштів окремі суми на погашення процентів за користування кредитом, протиправно не зараховуючи їх на погашення тіла кредиту. Так, за період з 01.09.2020 до 01.09.2023 відповідачем було використано коштів у сумі 57 188 грн. 62 коп., та здійснено повернення цих коштів, що відображено у виписці по рахунку та свідчить про відсутність у неї боргу перед банком. 22.11.2023 від представника позивача надійшли письмові пояснення (а.с.127-131), наведені в яких доводи є тотожними з викладеними у відповіді на відзив. 22.01.2024 від представника відповідача адвоката Івасик Т.Р. надійшли додаткові пояснення (а.с.146-152). 27.02.2024 від представника відповідача адвоката Івасик Т.Р. надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, а саме, на суму заборгованості 12 495 грн. 30 коп. Представник зауважила, що за спірний період (з урахуванням строку позовної давності), з 01.09.2020 до 18.10.2022 взяла у банку в користування кредитні кошти у розмірі 56 811 грн. 63 коп., з яких у цей же період повернула 44 316 грн. 33 коп., а тому реальний розмір заборгованості за спірний період складає 12 495 грн. 30 коп., який відповідачем і визнається. Решта позовних вимог, на переконання представника, є незаконною та безпідставною. 05.07.2024 від представника відповідача адвоката Івасик Т.Р. надійшла заява з долученням власного проведеного конттрозрахунку заборгованості. 04.09.2024 від представника відповідача адвоката Івасик Т.Р. надійшла заява про здійснення розподілу понесених відповідачем судових витрат, а саме, шляхом стягнення з позивача на її користь 18 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Докази на підтвердження дійсності таких витрат до заяви долучено. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, зважаючи на те, що жоден із учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21.04.2018 [PERSON] дистанційно звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (Monobank). Відповідно до умов анкети-заяви, банк відкрив позичальникові поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у початково визначеному розмірі 7 000 грн. 00 коп. із зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] зі строком дії до 11/29. В анкеті-заяві позичальника зазначено, що [PERSON] проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердила, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася, погодилася та отримала у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалася виконувати його умови. Також, у п.6 анкети-заяви від 21.04.2018 [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (за цифрово-словесним шифром, зазначеним у заяві), що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису. Факт укладення договору та перебування сторін у кредитно-договірних відносинах [PERSON] не оспорювала згідно з позицією, викладеною у відзиві. До позовної заяви банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», затверджених рішенням Правління банку, редакція набрала чинності з 27.11.2021, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (з актуальною інформацією до 01.01.2023). Положеннями ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. У позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилається на те, що 21.04.2018 [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодилася з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані їй для ознайомлення. Проте, наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг відповідачем [PERSON] не підписані (ні власноруч, ні електронним підписом), а тому з огляду на їх мінливий характер, вони не можуть вважатись складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. До того ж Умови і правила надання банківських послуг надані позивачем до позову в редакції, що діє з 27.11.2021, а не в редакції, що діяла на момент укладення договору [PERSON] 21.04.2018, а тому не можуть вважатись належним доказом. Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише її анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання нею конкретної банківської послуги серед тих, що пропонує АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в рамках кредитування фізичних осіб. Що стосується наявного в матеріалах справи паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank, то суд зауважує, що у даному випадку паспорт споживчого кредитування, який у Законі України "Про споживче кредитування" трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, може свідчити тільки про ознайомлення відповідача з можливістю зміни умов кредитування, надання можливості порівняти різні пропозиції кредитодавця, але аж ніяк не може бути підтвердженням того, на які саме умови вона дала згоду. Крім того, паспорт споживчого кредитування, який долучений до справи, не містить жодного підпису відповідача: ні власноручного, ні електронного, а відповідна графа з назвою "підпис споживача" є незаповненою. Верховний Суд у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20 акцентує увагу на необхідності розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитовця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №284/157/20-ц, від 18.11.2020 у справі №313/346/20 та від 26.12.2019 у справі №467/555/19 про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідачем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank та тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, у суду відсутні підстави поза розумним сумнівом вважати, що відповідач [PERSON] була ознайомлена саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, а відтак відсутні правові підстави вважати їх складовою кредитного договору від 21.04.2018, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Предметом позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 21.04.2018 на підставі договору позичальник [PERSON] отримала кредит у межах встановленого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» ліміту шляхом зарахування на поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий до емітованої банком та виданої відповідачеві банківської картки № [NUMBER] . Вказана обставина підтверджується випискою по рахунку позичальника та не оспорюється останньою. Як слідує з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 07.11.2023, початково кредитний ліміт [PERSON] банком було встановлено у сумі 7 000 грн. 00 коп., який в подальшому неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 20 000 грн. 00 коп. 14.08.2018, зменшено до 7 000 грн. 00 коп. 10.02.2019, збільшено до 25 000 грн. 00 коп. 28.02.2019, збільшено до 45 000 грн. 00 коп. 12.03.2019, збільшено до 48 000 грн. 00 коп. 11.05.2019, та востаннє збільшено до 49 600 грн. 00 коп. 19.07.2019. З наданої банком виписки по рахунку [PERSON] (а.с.90-112) слідує, що відповідач почала активно користуватися кредитними коштами з 25.04.2018, здійснюючи операції з оплати послуг, придбання товарів в магазинах, поповнюючи картку через термінали, здійснюючи переведення між рахунками. Таким чином, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (із зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, а відповідачем не оспорюється той факт, що заборгованість за кредитним договором відповідач частково погашала, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах шляхом використання терміналу ІВОХ, поповнення картки, які невдовзі використовувала в різних сумах. При цьому, банк здійснював автоматичне списання коштів на погашення щомісячних процентів за користування кредитом, у випадку нестачі коштів на рахунку позичальника для погашення нарахованих процентів, а такі нарахування банк зараховував як овердрафт, за рахунок чого збільшував заборгованість. Як слідує з виписки по рахунку, що також відображено у наданому позивачем розрахунку заборгованості та контррозрахунку, складеному відповідачем, востаннє [PERSON] здійснила платіж на погашення кредиту 26.07.2022 у сумі 2 000 грн. 00 коп. шляхом поповнення картки через додаток інтернет-банку PUMBOnline. Вказану обставину відповідач не оспорювала. Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 03.07.2023 (а.с.8-15). При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі за змінюваною процентною ставкою: спочатку за ставкою 38,4% (поточна ставка) та 76,8% (прострочена ставка), а з 01.09.2020 за ставкою 37,2% річних, за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Так, за період з 25.04.2018 до 03.07.2023 банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 83 862 грн. 09 коп., зокрема: 31.12.2018 610,80 грн., 31.01.2019 194,68 грн., 28.02.2019 182,77 грн., 31.03.2019 1018,79 грн., 30.04.2019 1416,39 грн., 31.05.2019 1547,37 грн., 30.06.2019 1624,58 грн., 30.07.2019 1680,97 грн., 31.08.2019 1573,38 грн., 30.09.2019 1607,85 грн., 31.10.2019 1677,96 грн., 30.11.2019 1750,32 грн., 31.12.2019 1933,65 грн., 31.01.2020 1823,99 грн., 29.02.2020 1820,35 грн., 31.03.2020 2046,43 грн., 30.04.2020 2102,80 грн., 31.05.2020 2276,09 грн., 30.06.2020 2275,98 грн., 31.07.2020 2422,08 грн., 31.08.2020 2455,44 грн., 30.09.2020 311,24 грн., 31.10.2020 2410,63 грн., 30.11.2020 1490,71 грн., 31.12.2020 1655,80 грн., 31.01.2021 1769,39 грн., 28.02.2021 1671,85 грн., 31.03.2021 1963,14 грн., 30.04.2021 1988,19 грн., 31.05.2021 2151,51 грн., 30.06.2021 2166,98 грн., 31.07.2021 2323,12 грн., 31.08.2021 2456,55 грн., 30.09.2021 2412,48 грн., 31.10.2021 2602,33 грн., 30.11.2021 2487,41 грн., 31.12.2021 2585,68 грн., 31.01.2022 2646,91 грн., 28.02.2022 2470,83 грн., 31.03.2022 2854,31 грн., 30.04.2022 1490,86 грн., 31.05.2022 1583,46 грн., 30.06.2022 3050,95 грн., 31.07.2022 3275,09 грн., які повністю погашено з коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту, що відображено у відповідній графі розрахунку заборгованості. Крім того, із сплачених відповідачем коштів, за відсутності нарахувань відсотків у відповідній графі, банком було списано 01.09.2022 3360,93 грн., 01.10.2022 3381,62 грн., а загалом 6 742 грн. 55 коп. Встановивши, що анкета-заява від 21.04.2018 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення процентів підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Тому заборгованість за тілом кредиту становить 24 854 грн. 13 коп., виходячи з розрахунку: 115 458,77 83862,09 6742,55. До того ж доказів збільшення кредитного ліміту позичальником понад 49 600 грн., у тому числі допущення овердрафту поза межами встановленого ліміту, банк суду не надав, в той час як позичальник періодично здійснювала платежі на погашення тіла кредиту, в повному обсязі не використовуючи сплачені кошти. У наданій банком виписці по рахунку розмір кредитного ліміту чітко вказаний на рівні 49 600 грн. станом на 03.07.2023. На підтвердження доводів, викладених у відзиві, сторона відповідача не надала докази виконання договірних зобов`язань у повному чи частковому обсязі, при цьому визнавши факт наявності заборгованості та її розмір в сумі 12 495 грн. 30 коп. Що стосується наданого відповідачем контррозрахунку заборгованості, то суд констатує, що він хоча й проведений з урахуванням здійснених відповідачем платежів, однак без врахування того факту, що внесені кошти відповідач у подальшому частково використовувала, тим самим заборгованість не зменшувалась у повному обсязі на суму сплачених нею коштів, а постійно варіювалась у бік зменшення/збільшення. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, доведеність факту порушення виконання зобов`язань, характер заявленої заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача доведену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 24 854 грн. 13 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково Приходячи до такого висновку, суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує часткове задоволення позовних вимог на 22% від фактично заявлених та виходить з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу понесених позивачем судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 590 грн. 48 коп. у рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог 22%. Що стосується понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 500 грн. 00 коп., вирішуючи питання їх компенсації, суд виходить з такого. Як слідує зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Як слідує з матеріалів справи, 28.05.2021 між [PERSON] та адвокатом Івасик Т.Р. було укладено договір про надання правової допомоги №28-05/21G, а 26.05.2023 додаткову угоду до договору про продовження терміну його дії, 12.10.2023 додаткову угоду щодо деталізації видів послуг. Умовами договору передбачено надання адвокатом Пуріній М.В. правничої допомоги у рамках цивільної справи №6492/23 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення заборгованості. Відповідно до акта наданих послуг №1 від 18.06.2024 до договору про надання правової допомоги №28-05/21G від 28.05.2021, загальна вартість послуг адвоката визначена у розмірі 18 500 грн. 00 коп. та включає: складання відповіді на відзив (4500 грн.), заперечень (5000 грн.), додаткових пояснень (5000 грн.), участь в судових засіданнях (4000 грн.). Факт оплати [PERSON] послуг адвоката Івасик Т.Р. у сумі 18 500 грн. 00 коп. підтверджено товарним чеком від 18.06.2024. На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником відповідача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що адвокатом Івасик Т.Р. в повному обсязі виконаний обсяг робіт, погоджений сторонами, вартість послуг відповідачем повністю сплачена, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Розмір таких витрат позивач не оспорював, клопотань про їх зменшення не заявляв, та на переконання суду за обсягом виконаної адвокатом роботи вони є співмірними, у тому числі зі складністю справи, ціною позову та відповідають засадам розумності. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», суд вважає за можливе компенсувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу шляхом їх стягнення з позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі пропорційно частині відхилених вимог (78%), що складає 14 430 грн. 00 коп.

Outcome: partial