Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1349135 від 20.12.2023 року в розмірі 41875,00 грн та судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.12.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1349135, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у гривні. Договір укладено за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якого забезпечений споживачу через Веб-сайт https://sloncredit.ua/. Електронна ідентифікація споживача здійснена при вході в особистий кабінет шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на телефонний номер, вказаний при вході. 10.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14102024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі божників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14102024 року від 14.10.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 41875,00 грн з яких: - 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 36875,00 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.10.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.09.2025 року цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд Арбузинському районному суду Миколаївської області. 06.10.2025 року суддею Арбузинського районного суду Миколаївської області прийнято до розгляду, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано з Первомайського відділу ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідачки за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв, клопотань, відзиву від неї не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.12.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1349135, відповідно до якого відповідачці були переховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. Зарахування кредитних коштів в сумі 5000,00 грн 20.12.2023 року на рахунок відповідачки підтверджується повідомленням №20241104-1760 від 04.11.2024 року надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек Україна». За умовами Договору про надання споживчого кредиту №1349135 [PERSON] отримала споживчий кредит у загальному розмірі 5000,00 грн зі строком кредитування 360 днів, з кінцевим терміном повернення 14.12.2024 року (детальні терміни повернення зазначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до Договору), стандартна процентна ставка за кредитом 2,5% в день. Вказаний договір підписано електронним підписом споживача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, про що свідчить п.10 договору, реквізити та підпис сторін. За розрахунком ТОВ «Слон кредит», заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №1349135 від 20.12.2023 року станом на 14.10.2024 року складає 41875,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36875,00 грн сума заборгованості за відсотками. 14.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено договір факторингу №14102024. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна- продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги . Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу №14102024 від 14.10.2024 року та витягу з Реєстру боржників від 14.10.2024 року до договору факторингу №14102024 від 14.10.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №1349135 від 20.12.2023 року в сумі 41875,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36875,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00054570542 від 04.11.2025 року [PERSON] , яка народилась [INFO] , 13.07.2024 року уклала шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу змінила на [PERSON] . Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено судом, [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON] ). уклала з ТОВ «Слонкредит» кредитний договір, підписавши його одноразовим ідентифікатором, та отримала кредитні кошти. Зобов`язання за кредитним договором вона належним чином не виконала, кредитні кошти у встановлений строк не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Право вимоги за вказаним вище кредитним договором відповідно до договору факторингу перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Водночас, первісним кредитором та позивачем не враховано, що ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023 року, відсотки з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5%, а з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5%. В подальшому в розмірі денної процентної ставки не більше 1% Із наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались первісним кредитором ТОВ «Слон кредит», нараховані за процентною ставкою 2,5% за весь період користування кредитними коштами, незважаючи на те, що з 23.04.2024 року вже діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці 1,5 % в день, а з 21.08.2024 року 1% на день. Відтак, нараховані ТОВ «Слон кредит» проценти за користування кредитом підлягають відповідному зменшенню та становлять: за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року 9000,00 грн (5000,00 грн х 1,5% х 120 дн.); за період з 21.08.2024 року по 14.10.2024 року 2750,00 грн (5000,00 грн х 1% х 55 дн.). Загальна заборгованість за процентами, з урахуванням розрахунків первісного кредитора з період з 20.12.2023 року по 22.04.2024 року, становить таким чином 27375,00 грн. Таким чином з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання споживчого кредиту №1349135 від 20.12.2023 року підлягає стягненню заборгованість в розмірі 32375,00 грн, з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 27375,00 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2341,05 грн, виходячи з розрахунку: 32375,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 41875,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial