Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 12.03.2025-100002704 від 12.03.2025 року в розмірі 15 500,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 140 днів. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачкою було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб споживача за № [NUMBER] . Однак, [PERSON] кредитні кошти не повернула в повному обсязі та не виконала інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим в неї станом на дату подання позову виникла заборгованість в розмірі 15 500,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 7 000,00 грн., заборгованість за комісією за надання кредиту - 1 000,00 грн. та 2 500,00 грн. неустойки. Такі дії свідчать про відмову відповідачки від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 2705/25-07 від 27.05.2025 року (а.с. 12) Лисенко О.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр». Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 04.12.2025 року (а.с. 33). За таких обставин суд 06.01.2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 12.03.2025 року відповідачка [PERSON] ознайомилася з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с. 15-18). Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором Е375 заявку кредитного договору № 12.03.2025-100002704 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.03.2025-100002704 (кредитної лінії) (а.с. 18-21). Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно з умовами кредитного договору № 12.03.2025-100002704, сума кредиту складає 5 000,00 грн., строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 29.07.2025 року. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу: [NUMBER]. Процентна ставка - фіксована незмінна в розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 20 % від суми кредиту та складає 1 000,00 грн. Неустойка становить 50,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно квитанції до платіжної інструкції № 20159-1391-197892662 (а.с. 13), 12.03.2025 року ТзОВ «Споживчий центр» перераховано грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . Як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 12.03.2025-100002704 від 12.03.2025 року (а.с. 26), заборгованість [PERSON] складає 15 500,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 7 000,00 грн., заборгованість за комісією - 1 000,00 грн. та 2 500,00 грн. неустойки. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з неї на користь ТзОВ «Споживчий центр» слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 12.03.2025-100002704 від 12.03.2025 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 7 000,00 грн. та заборгованість за комісією за надання кредиту - 1 000,00 грн., всього 13 000,00 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги ТзОВ «Споживчий центр» в частині стягнення з відповідачки 2 500,00 грн. неустойки не підлягають задоволенню з таких підстав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідачка [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Споживчий центр». Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 83,87 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідачки відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № СЦ00057774 від 27.11.2025 року в розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 9), який становитиме 2 031,66 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,625,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved