Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

16 грудня 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , про що Грушковецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області складено відповідний актовий запис за №02 від 25.01.2001 року. [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №101 від 30.07.2025 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок, розташований по [ADDRESS] ; земельна частка (пай), із земель селянської спілки «Світанок», с. Бохни, Летичівського району, Хмельницької області, розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №035174 від 20.08.1996року. За життя [PERSON] заповіту не залишала. [PERSON] , в силу ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) є спадкоємцем за законом першої черги майна, оскільки є рідною дочкою спадкодавиці. Інших спадкоємців, та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після [PERSON] немає, оскільки інших дітей, окрім позивачки, у неї не було. З метою оформлення спадкового майна вона звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області, Лазаренко А. П., проте нотаріусом повідомлено, що вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки документи на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) втрачені, а на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відсутня реєстрація права власності, тому рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовила у оформленні спадщини, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки не може скористатись своїми правами як спадкоємця щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, гарантованих Конституцією України. 17 грудня 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності у підготовчому судовому засіданні без застосування звукозапису. 05 січня 2026 року представник позивача [PERSON] адвокат Стецькова-Бондар Л. Ф. подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у їхню відсутність та без звукозапису, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Летичівської селищної ради у поданій заяві, просить розгляд справи проводити у їхню відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядкуст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звертатися до суду за захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Відповідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Зі змісту заяв відповідача вбачається, що позовні вимоги повністю визнають. Інших спадкоємців немає. Згідно листа сектору №2 відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.10.2025 року №2122/281-25 повідомлено, що [PERSON] була включена до списку громадян членів селянської спілки «Світанок» с. Бохни, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №04 виданого 05 вересня 1995 року. На підставі розпорядження Летичівської райдержадміністрації №338 від 04.08.1996 року [PERSON] був виготовлений та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №035174 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 22.08.1996 року за №226. Розмір земельної частки (паю) становить 2,88 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів, станом на 01.01.2013 року, державні акти на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №035174 не зареєстровані та не видавались. Житловий будинок по [ADDRESS] передано [PERSON] в особисту власність Рішенням виконавчого комітету Летичівської районної ради народних депутатів № 90 від 18.05.1989року «Про оформлення особистої власності на житлові будинки громадян, які проживають в селах… Грушківці …». Згідно повідомлення №754261 від 25.08.2025 року Хмельницького бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Хмельницької міської ради право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про прийняття визнання позову і задоволення вимог, та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок (літ.А-1), загальною площею 39,3кв.м; житловою 13,4кв.м; допоміжною 25,9кв.м; розташований за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай), розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах із земель колишньої селянської спілки «Світанок» с. Бохни Хмельницького району Хмельницької області, як на спадкове майно, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №035174, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №226 від 22.08.1996 року після матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У зв`язку з тим, шо у позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати стягувати з відповідача не бажає, враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) та те, що спір виник не з протиправних дій відповідача, суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved