Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

29.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської територіальної громади в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду; 2. Визнати поважними причини пропуску [PERSON] , [INFO] , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: - [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] (далі - Позивач) є донькою померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємицею її майна за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги після [PERSON] не залишилося. Спадкоємці за До цього часу спадкова справа після [PERSON] не відкривалася та ніким із спадкоємців прийнята та оформлена не була. Для оформлення спадщини після [PERSON] , Позивач звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. Листом від 13.10.2025 р. №444/01-16 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивача, що нею не надано доказів прийняття спадщини [PERSON] , а також правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на ім`я Позивача неможливо. Таким чином, у Позивача виникла необхідність у визначенні їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за рішенням суду. На момент смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року в редакції від 18.07.1963 року. Статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР було передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 529-532 цього Кодексу було передбачено дві черги спадкоємців за законом, а також визначено право на спадкування утриманцями та усиновленими і усиновителями. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Необхідно зазначити, що після [PERSON] залишилися також племінники. Проте, племінники не мають права на спадщину відповідно до ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР, оскільки не входять до черг спадкування за законом. Як зазначалося вище, ніхто з дітей [PERSON] своєчасно не прийняв її спадщину, а станом на день звернення до суду з цим позовом, інші діти [PERSON] (брати, сестри Позивача) уже померли. Отже, Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом. Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] . Позивач не вступила в управління чи володіння спадковим майном, не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому Позивач вважається такою, що не прийняла спадщину [PERSON] . Іншими спадкоємцями спадщина також прийнята не була. Отже, оскільки після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв її спадщину, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України 2004 року. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, оскільки це прямо передбачено п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Таким чином, Позивач може звернутися до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини та такий позов може бути розглянутий судом. Необхідно зазначити, що Позивач своєчасно не прийняла спадщину після [PERSON] з поважних причин. Так, Позивачу нічого не було відомо про наявність у [PERSON] нерухомого майна, яке можна було б успадкувати. Після смерті [PERSON] не залишилося документів, які посвідчували б її право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , через що Позивач не знала про свої права на цей будинок як спадкоємець. Отже, Позивач не мала умислу на пропуск строку для прийняття спадщини після своєї матері [PERSON] та наявні усі підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за цим позовом. Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що до цього часу ніхто не заявив про свої права на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Тобто, задоволення даного позову не порушить прав та інтересів третіх осіб. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що Позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] з поважних причин, то наявні усі підстави для задоволення даного позову та визначення Позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини померлої [INFO] [PERSON] . На підставі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved