Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача Усенко Михайло Ігорович звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4336346 від 27.03.2021 у розмірі 35984,5 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4336346, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн. Відповідач відповідно до умов договору зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов договору. Внаслідок порушення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором відповідач має непогашену заборгованість у загальному розмірі 35 984,50 грн. 27.03.2021 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір про відступлення прав вимоги №74-МЛ , відповідно до умов якого та на підставі ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 103582138 від 25.12.2022. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, у якому просив відмовити ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення 17934,50 грн заборгованості за нарахованими процентами в зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю. Позиція відповідача обґрунтована тим, що на його думку нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого відповідач як споживач, чим порушує його права споживача. Отже, на його думку, вимога позивача про стягнення суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.З, ч. 3 ст. 509 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є особисто для нього несправедливо непомірним тягарем та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Також відповідач просив зменшити розмір витрат ТОВ «Кредит-Капітал» на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 2000 грн оскільки, на його думку, витрати за надання правової допомоги в сумі 7000 грн. є неспіврозмірними із складністю цієї справи, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, оскільки справа не є складною, а тому такий їх розмір не відповідає критерію реальності витрат та розумності. 01.12.2025 позивач направив до суду відповідь на відзив, у яких зазначив, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору, видачі коштів та наявності заборгованості, проте заперечує проти розміру відсотків та витрат на правничу допомогу. Представник зазначає, що укладаючи договір відповідач повною мірою ознайомився та погодився з визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язаний неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил, як невід`ємної його частини. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. На підставі цих мотивів представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. 08 вересня 2025 року матеріали справи №585/2909/25 (провадження №2/582/240/25) надійшли до Недригайлівського районного суду Сумської області в порядку ст. 31 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року у цій цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув. Про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 27.03.2021 та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит № 4336346. Встановлено, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання [ADDRESS] укладено договір про споживчий кредит №4336346, який підписано відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором L3443 (а.с.5-10). Відповідно до п. 1.2 цього кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 гривень. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 27.03.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26.04.2021. П. 1.5 Договору сторони узгодили, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 30,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 10 030,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. П. 1.5.1. Договору: Комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. П. 1.5.2. Договору: Проценти за користування кредитом: 30,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. П.п. 1.6, 1.7. Договору: Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,2.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3 Договору сторонами узгоджені умови пролонгації строку кредитування, зокрема щодо порядку пролонгації та зміни розміру відсоткової ставки. Згідно з п. 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п. 1.1-1.5 та п. 2.4 цього Договору. У відповідності до п. 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Додатком № 1 до договору є Графік платежів за договором про споживчий кредит 4336346 від 27.03.2021 , згідно з яким до сплати визначено 10 030,00 грн., з яких 10 000,00 грн. сума кредиту; 30,00 грн. проценти та 0,00 грн. комісія за надання кредиту за умови виконання позичальником свого зобов`язання до 26.04.2021.(а.с.) Додатком № 2 до договору про споживчий кредит №4336346 від 27.03.2021 є Паспорт споживчого кредиту (а.с.). Відповідно до довідки генерального директора ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] , з яким укладено договір 4336346 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: L34443; час відправки ідентифікатора позичальнику: 27.03.2021 о 15:37; номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [NUMBER] (а.с.). Платіжним дорученням № 42484099 від 27.03.2021 підтверджено перерахування ТОВ «Мілоан» коштів згідно договору 4336346 у розмірі 10 000, 00 грн. на рахунок [NUMBER] , отримувач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, відповідачем підписано Договір про споживчий кредит №4336346 за допомогою одноразового ідентифікатора «L34443», який було направлено на номер телефону : [NUMBER] . Відповідач [PERSON] факт укладення договору про споживчий кредит та отримання від ТОВ «Мілоан» коштів на суму 10000 грн визнає. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов договору про споживчий кредит №4336346 від 27.03.2021 у та графіку платежів, сума кредиту по договору - 10 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 30,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка - 5,00 %. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором №4336346, у відповідності до котрого вбачається, що нарахування відсотків на заборгованість здійснювалось первинним кредитодавцем в межах строку кредитування за узгодженою сторонами відсотковою ставкою, враховуючи умови пролонгації договору(а.с.). Деталізований розрахунок та додаткові пояснення щодо механізму нарахування відсотків за користування кредитними коштами містится також у відповідід на відзив (а.с.) Відповідач будь-яких доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості за договором не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. При цьому сама по собі незгода відповідача з наданим позивачем розрахунком не є підставою для відмови у позові, оскільки у справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у відповідача перед ТОВ «Мілоан», а також не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, відповідно до якого розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №4336346 становить 35984,50 грн. Така позиція суду узгоджується з постановами Верховного суду від 07.06.2023 у справі №234/3840/15 (провадження № 61-3014св22), № 464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18). При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо наявності підстав для визнання відсотків за користування кредитом несправедливими з огляду на таке. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Вимога про недійсність кредитного договору відповідачем не заявлялася і судами не вирішувалася. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. З досліджених доказів суд приходить до висновку, що укладаючи спірну угоду, відповідач повною мірою був ознайомлений з його умовами, вільно та свідомо надав свої персональні дані для його укладення та погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору про споживчий кредит №4336346 вимогам законодавства про несправедливість його умов, без їх доведення відповідно до статей 76-81 ЦПК України. Цей договір містить істотні умови, характерні для такого виду договорів, відповідач погодився з такою редакцією договору та самостійно надав свої персональні дані, необхідні для укладення договору, та особисто підписав його, а також графік платежів, паспорт споживчого кредиту. Крім того, суд зауважує, що ознайомившись з умовами договору, [PERSON] мав реальну можливість відмовитися від його укладення, однак на момент підписання договору у наданій редакції, додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, чим підтверджується свідоме визнання ним умов договору, в тому числі і оспорюваних умов. Виходячи з оплатного характеру договору позики, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено сторонами. Більш того, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, відповідач вживав дії по пролонгації договору, сплачуючи частково тіло кредиту та комісію за пролонгацію договору, однак борг в повному обсязі за пільговою ставкою 0,01 % не сплатив, що потягло нарахування відсотків згідно з п. 1.6 договору в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 23 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (звор. а.с. 14-18) . Згідно з копією витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 74-МЛ від 23.07.2021 було відступлене право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4336346 від 27.03.2021 в сумі 35984,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9025 грн, процентами 26959,50 (а.с. 22зв). 13 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило [PERSON] претензію про погашення заборгованості в сумі 35 984,50 грн за кредитним договором № 4336346 ( а.с. 23). До матеріалів справи додано платіжну інструкцію №35519 від 28.07.2021, з якої встановлено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» здійснило платіж у розмірі 5 502 472,90 грн. на користь ТОВ «Мілоан» із призначенням платежу: Плата за відступлення права вимоги згідно Договору відступлення права вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021 ( а.с.22) . Таким чином, з наведеного слід дійти висновку про те, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» виконало своє грошове зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», що підтверджує перехід права вимоги за договором № 4336346 до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Зобов`язання відповідач не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35 984,50 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №0605 від 06 травня 2025 року про надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавець) правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Клієнт); Акт №1239 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 23.06.2025 року з якого вбачається, що Виконавцем надано Клієнту, а Клієнтом прийнято послуги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06.05. 2025 року по боржнику [PERSON] за кредитним договором №4336346 на загальну суму 7 000,00 грн.; Детальний опис наданих послуг до Акту №1239 від 23.06.2025 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0605; Ордер(а.с.25-28). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У цій справі відповідач заявив клопотання про зменшення судових витрат, мотивуючи його незначною складністю справи (а.с.66-68). Суд, враховуючи незначну складність справи, яка розглядалася в спрощеному провадженні, ціну позову, поведінку відповідача, який позов визнав частково, вважає за можливе зменшити фактично понесені позивачем витрати на правову допомогу та стягнути з відповідача 3000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу. Відповідно до положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved