Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

03 липня 2025 року представник Коломийського психоневрологічного інтернату звернулася до суду із вказаною заявою в якій просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] . Заяву мотивує тим, що [PERSON] від народження відстає в психофізичному розвитку, у зв`язку із чим визнано особою з інвалідністю з дитинства І групи «Б», довічно, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією. З 01 вересня 2005 року [PERSON] на основі путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 31 серпня 2005 року № 184, влаштована до психоневрологічного інтернату та перебуває на повному державному утриманні. Зазначає, що [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад - важку розумову відсталість з розладами психіки та поведінки, потребує догляду і нагляду та стійкої соціальної адаптації. Системний недорозвиток мовлення важкого ступеня, обумовлений зниженням інтелекту. Рішенням суду від 27 січня 2020 року [PERSON] , було визнано недієздатною. Рішенням суду від 05 травня 2022 року строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною продовжено на два роки. Однак, строк подання клопотання про повторне продовження дії рішення пропущено, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій вимоги підтримала, розгляд справи просить проводити у відсутності представника Коломийського психоневрологічного інтернату. Ухвалою судді від 04 липня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник [PERSON] адвокат Микитин Л.Й. в судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, щодо визнання недієздатною [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 2, ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 30, ч. 1ст. 39 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає в порядку окремого провадження. Заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом (п. 1 ч. 2ст. 293, ч. 3ст. 296 ЦПК України). Судом встановлено що [PERSON] від народження відстає в психофізичному розвитку, у зв`язку із чим визнано особою з інвалідністю з дитинства І групи «Б», довічно, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 168046 від 24 вересня 2018 року (а.с. 8). З 01 вересня 2005 року [PERSON] на основі путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 31 серпня 2005 року № 184, влаштована до психоневрологічного інтернату та перебуває на повному державному утриманні. [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад - важку розумову відсталість з розладами психіки та поведінки, потребує догляду і нагляду та стійкої соціальної адаптації. Системний недорозвиток мовлення важкого ступеня, обумовлений зниженням інтелекту, що підтверджується випискою з її історії хвороби № 319 (а.с. 13). Рішенням суду від 27 січня 2020 року [PERSON] , було визнано недієздатною. Рішенням суду від 05 травня 2022 року строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною продовжено на два роки (а.с. 9, 10-11). Подапльше прожовженнятстроку дії рішення про визнання [PERSON] пропущено. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи Івано-Франківської філії СЕ ДУ «Інститут СП МОЗ України» № 416/2025 від 18 листопада 2025 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - важкою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F72. Зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 42-45). Таким чином, ураховуючи, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заява про визнання її недієздатною є підставною та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно до листа-оплати начальника Івано-Франківської Філії судових експертиз Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорониздоров`я України" від 14.11.2025 р. № 02/1999, вартість проведеної експертизи [PERSON] становить 2 307,32 грн з ПДВ. Отже, витрати повязані з проведенням судової-психіатричної експертизи в сумі 2 307,32 грн слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст. 30, 39, 40, 41, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved