Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Стислий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 807 931,28 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 12.03.2025 постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] визнано винуватим у скоєнні ДТП, яке мало місце 15.12.2024 о 18:00 год. в с. Поляниця на перехресті вул. Стаїщі та вул. Карпатської Надвірнянського району Івано-Франківської області, внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Згідно з висновком експерта № 029/25 про проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.02.2025 вартість матеріального збитку становить 807 931,28 грн. Враховуючи той факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, вартість матеріального збитку має бути стягнута з нього безпосередньо, тому позивачка просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 807 931,28 грн та судові витрати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 29.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 28.08.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. 23.09.2025 від представника відповідача адвоката Пономаренко Д.Ю. надійшло до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 18.12.2025 у задоволенні даного клопотання було відмовлено. Позивачка 23.12.2025 долучила докази отримання нею страхового відшкодування від МТСБУ коштів у сумі 160 000,00 грн та від ПрАП СК «УНІКА» в сумі 80 546,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Моценко О.В., який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовну заяву підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві та просив суд її задовольнити, врахувавши вже отримані [PERSON] кошти в загальній сумі 240 546,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Пономаренко Д.Ю., який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає, що вина у заподіянні матеріальної шкоди позивачем доведена та не заперечується відповідачем, однак не погоджується з сумою відшкодування, оскільки вважає, що позивачка не довела належними та допустимими доказами вартість збитків, а розмір матеріальної шкоди, встановлений експертом [PERSON] є значно завищеною та неспівмірною із завданою шкодою. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 у справі № 354/2455/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с. 4-6). Відповідно до цієї постанови, 15.12.2024 о 18:00 год [PERSON] в с. Поляниця на перехресті вул. Стаїші та вул. Карпатської, Надвірнянського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки Citroen C5 державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Toyota RAV4 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] , порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно з копією Висновку експерта № 029/25 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначенням розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом Ковалем І.М. 09.02.2025, та додатків до нього, вартість матеріального збитку складає 807 931,28 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota RAV4 HYBRID, державний номерний знак [NUMBER] становить 763 531,11 грн, втрата товарної вартості автомобіля складає 45 499,34 грн (а.с. 8-33). Позивачка є власником транспортного засобу марки Toyota RAV4 HYBRID, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 7). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовився. Як видно із зарахування 160000,00 грн на банківську карту [PERSON] як «виплата по справі № 118289, згідно наказу № 3.16770 від 26.05.2025, т.з. [NUMBER] » потерпіла зверталася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, яке їй було виплачено 28.05.2025. Також їй було виплачено 29.05.2025 страхове відшкодування згідно договору 370026/4615/0000329 від 19.09.2024 ПрАП «СК «УНІКА» в сумі 80546,00 грн. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу стягнення з винуватця ДТП матеріального збитку, заданого пошкодженням транспортного засобу позивачки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено. Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 у справі № 354/2455/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Таким чином вищевказаною постановою суду від 12.03.2025, яка була залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.04.2025 та набрала законної сили 23.04.2025, було встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП 15 грудня 2024 року. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у загальному розмірі 240546,00 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою суду від 12.03.2025 визнано саме відповідача, який керував транспортним засобом не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то у зв?язку з цим наявні фактичні та правові підстави для захисту порушеного права позивача шляхом задоволення позову. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що вартість шкоди не доведена належними доказами, оскільки висновок експерта № 029/25 містить висновки про вартість заподіяної шкоди та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Висновок підписаний експертом, який безпосередньо проводив експертизу майна. Його було проведено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п.1.2.-1.3 Методики). Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики). Таким чином, при визначенні матеріального збитку завданого позивачці пошкодженням внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, суд бере до уваги наданий [PERSON] висновок експерта щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №029/25 від 09.02.2025, складеного судовим експертом Коваль І.М. на замовлення позивачки, яким визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється у 807 931,28 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota RAV4 HYBRID, державний номерний знак [NUMBER] становить 763 531,11 грн, втрата товарної вартості автомобіля складає 45 499,34 грн. Таким чином, позовні вимоги є частково обґрунтованими, оскільки різниця між отриманими [PERSON] страховим відшкодуванням в загальній сумі 240 546,00 грн та розміром завданої їй матеріальної шкоди (вартість матеріального збитку у розмірі 807931,28 грн) складає 567 385,28 грн., та підлягають відшкодуванню відповідачем. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв?язку із задоволенням позову частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 5674,11 грн судового збору. На підставі ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: partial