Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.09.1984 року. Позов заявлено з підстав припинення подружніх відносин між сторонами. Мотивуючи позов тим, що подружжя станом на дату подання позову проживають окремо, не ведуть спільного господарства . Шлюбно - сімейні відносини сторін фактично припинені, а шлюб існує формально та не виконує свою роль. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 04.12. 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 26 грудня 2025 року (а.с. 16). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] надала до суду письмову заяву від 26.12.2025 року, у якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю та просить розірвати шлюб, строк для примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] 17.12.2025 рокунадав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи , вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 08.09.1984 року, зареєстрований Пархомівським с/ЗАГС Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 08.09.1984 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про спільне сумісне майно подружжя на час розгляду даної справи відсутній. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, у них виникають постійні непорозуміння, примирення є категорично неможливим, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Позивачка в силу статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до частини першої 1 статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 1211 грн. 20 коп. судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved