Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник, адвокат Цуркан Данієла Юріївна, до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, у якому представниця позивача просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Також просить суд внести зміни до актового запису від 22 квітня 2025 року №?442 про народження дитини - [PERSON] вчиненого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] »; виключити відомості про громадянина України - [PERSON] , як про батька дитини; внести відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Зазначає, що позивач вважає себе батьком дитини, оскільки з 2023 року проживав із [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та 08.01.2024 уклали із медичним центром «Мати та дитина» договір про надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій, а у лютому 2024 року [PERSON] завагітніла і [INFO] народила дитину. Оскільки [PERSON] перебувала у офіційному шлюбі із [PERSON] , останній був записаний батьком дитини, хоча не являється ним, про що свідчать долучені до позову докази. Зауважує, що починаючи з народження сина, позивач і [PERSON] та їх спільний син, проживають однією сім`єю. Оскільки позивач не є батьком в юридичному розумінні, з посиланням на відповідні норми закону, просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] 16.12.2025 скерувала відзив на позовну заяву у якому визнала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Вказала, що починаючи з 2023 року разом із позивачем проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а у лютому 2024 року в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій завагітніла і народила [INFO] сина. Під час реєстрації народження сина, відомості про батька вказано [PERSON] , оскільки із ним перебувала у офіційному шлюбі, тобто виключно на підставі презумпції батьківства, хоча біологічним батьком дитини є позивач. Зауважила, що наразі живуть однією сім`єю, а тому потрібно офіційно закріпити батьківство сина та відповідає інтересам дитини. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Максимчук Я.Д. 16.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги повністю, оскільки з 2020 року проживає на постійній основі поза межами України в Канаді та не повертався на територію України в цей час. Жодних сімейних чи подружніх стосунків [PERSON] з відповідачкою [PERSON] не підтримує приблизно 5 років. Запис про його батьківство здійснено виключно на підставі положень ст. 122 СК України, хоча біологічним батьком малолітнього [PERSON] він не є. Наслідки визнання позову зрозумілі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Вказаний позов [PERSON] надійшов до суду 26.11.2025 та, згідно з даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2025, переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Справі присвоєно ЄУНСС: 726/3983/25. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 01.12.2025, позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання у справі призначено на 16 грудня 2025 року, про що повідомлено учасників судового провадження. В подальшому судове засідання у справі відкладено на 29.12.2025. У судове засідання учасники справи не з`явилися, скерували письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Цуркан Д.Ю., скерували заяву у якій підтримали позов, з підстав у ньому зазначених та просили суд його задовольнити, розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та представниця відповідача [PERSON] , адвокат Максимчук Я.Д., теж скерували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не забезпечили участь представника у судовому розгляді, однак у раніше скерованій заяві начальник просила провести розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, з врахуванням факту визнання позову відповідачкою[PERSON] , суд доходить висновку, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що згідно з даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22 квітня 2025 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м. Чернівці, про що 22 квітня 2025 року складено відповідний актовий запис № 442, його матір`ю вказана [PERSON] , а батько зазначений [PERSON] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.11.2024 у справі № 726/3034/24, яке набрало законної сили 25.12.2024, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07.03.2020 Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 287. Також позивач долучає Договір № ДРТ-Р-23 про надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій від 08.01.2024, Медичний центр «Мати та дитина», укладений між ТОВ «НЕОМЕД 2007» і пацієнтами [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , 1991 року народження, відповідно до якого Товариство зобов`язується надати пацієнту оплаті високоспеціалізовані медичні послуги із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій. Відповідно до даних Аналізів ДНК на батьківство результат дослідження № 50826-63605 від 07.11.2025 передбачуваний батько дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , ймовірність батьківства 99,9999997 %. Також представниця позивача 29.12.2025 долучила до матеріалів справи фотографії на підтвердження позовних вимог, зокрема під час вагітності відповідачки та святкування дня народження дитини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже під час регулювання сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства (ч.3 ст. 122 СК України). Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Також у ч.1 ст. 123 СК України передбачено, що у разі народження дружиною дитини, зачатої в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, здійснених за письмовою згодою її чоловіка, він записується батьком дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У п. 6 та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Верховний Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У рішенні Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), що є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на підставі практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини»). Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц). Суд встановив, що у цьому випадку запис про батька дитини [PERSON] , який народився [INFO] , вчинено на підставі т.122 та ст. 133 СК України та вказано батьком дитини чоловіка [PERSON] із яким [PERSON] (мати дитини) перебувала у шлюбі. Однак як встановлено судом саме позивач є біологічним батьком дитини, тривалий час до народження дитини проживав однією сім`єю із [PERSON] та разом із нею звернувся до відповідної установи з метою застосування допоміжних репродуктивних технологій щоб зачати спільну дитину. Суду надані відповідні докази, що свідчать про спільне проживання [PERSON] і [PERSON] , ведення ними спільного господарства як до народження дитини, так і після, спільне виховання та утримання сина. Батьківство [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності. Вказані обставини також підтвердила [PERSON] , вказуючи на те, що позивач є біологічним батьком їх сина, визнала позовні вимоги, які просила задовольнити з метою забезпечення інтересів сина. З боку відповідача [PERSON] , на якого положеннями ЦПК України покладається обов`язок спростування доводів позивача належними та допустимими доказами у разі заперечення проти позовних вимог, не надано жодного доказу. Натомість останній також визнав позовні вимоги. Висновки суду. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства відповідають інтересам дитини і підлягають до задоволення, у зв`язку із їх визнанням відповідачами. Також суд враховує і те, що встановлення факту батьківства біологічного батька щодо сина зумовлює необхідність внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини та є необхідним для правового закріплення прав та обов`язків батька. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (із відповідними змінами), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з вимогами п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, рішення суду про визнання батьківства (материнства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II цих Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і в частині внесення змін до актового запису про народження дитини. Розподіл судових витрат у справі. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено, тому судом не вирішується. На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, ст.ст.121-123,, 125, 129, 133, 134 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved