Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості договором у розмірі 18119,85 грн. Обґрунтовуючи позов зазначила, що 06.08.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2032303465, відповідно до умов якого відповідачу надано споживчий кредит, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти. Відповідач не виконала належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість на вказану суму. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором № 2032303465 від 06.08.2020. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути із відповідача вказану суму боргу, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позовну заяву нею не подано. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2032303465, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 8237,00 грн, дата повернення кредиту 06.02.2022, процентна ставка 0,01%, комісія за кправлвння кредитом 3%, для користування кредитом відповідачу відкрито рахунок та надано кредитну картку. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» відступив ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» право вимоги коштів до боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 2032303465. Відповідно до витягу з додатка № 1 до договору факторингу заборгованість [PERSON] складає 18119,85 грн з яких: 9500 грн тіло кредиту; 8619,85 грн відсотки. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 2032303465 від 06.08.2020 виникла заборгованість на загальну суму 18119,85 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягають задоволенню. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача. надано до суду копію договору про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025, з додатковою угодою №20320303465 від 17.11.2025, який укладеного між ТОВ «БРАЙТІНВЕСТМЕНТ» з АБ «Ольги Клещ». Також представником позивача подано до суду акт № 2032303465 від 17.11.2025 про підтвердження факту надання правової допомоги за кредитним договором № 2032303465, згідно якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 5000,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «БРАЙТІНВЕСТМЕНТ» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що представник позивача адвокат Клещ О.В. участі в розгляді справи не брала, а позовна заява подана засобами «Електронного суду» керівником ТОВ «БРАЙТІНВЕСТМЕНТ». Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що можливо зменшити розмір витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи № 873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є невідповідною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 5000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Клещ О.В. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,00 грн. На підставі ст.509-510, 525-526, 530, 610, 625, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial