Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 31.01.2025 року TOB «ФК «Абекор» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір №1444838. Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 24200 грн. Відповідно до п. 1.3 встановлено, що строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 20.04.2025 року (включно). TOB «ФК «Абекор» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 24200 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. 13.02.2025 року TOB «ФК «Абекор» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір №183908LP. Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 3255 грн. Відповідно до п. 1.3 встановлено, що строк кредиту 67 днів з кінцевим терміном повернення до 20.04.2025 року (включно). TOB «ФК «Абекор» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 3255 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлені строки узгоджених дат повернення кредиту відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором за кредитним договором №1444838 від 31.01.2025 року в розмірі 43366,40 грн., з яких 24200 грн. заборгованість по тілу кредиту, 19166,40 грн заборгованість по процентам за користування кредитом та за кредитним договором №183908LP від 13.02.2025 року в розмірі 5137,15 грн., з яких 3255 грн. заборгованість по тілу кредиту та 1882,15 грн. заборгованість по процентам. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитними договорами №1444838 та №183908LP, а також судові витрати. 22.10.2025 ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові до суду клопотав про розгляд справ за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав додаткові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині, що перевищує суми, визначені графіками платежів. Вказує, що має заборгованість за кредитним договором №1444838 та кредитним договором №183908LP у розмірі 28 272,86 грн,, а інші нарахування не мають правового обґрунтування. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 30.01.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи TOB «Фінансова Компанія «Абекор» уклали електронний кредитний договір №1444838. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору сума кредиту складає 24200,00 грн. Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення 20.04.2025 року включно. Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 кредитного договору встановлено, що базова та основна процентна ставка 0,99 % в день, що застосовується протягом першого та другого періоду користування кредитом. Акційна процентна ставка становить 0,3960% в день (п. 1.4.3 кредитного договору). Також договором визначено, якщо позичальник, своєчасно сплатить перший платіж, у строки та сумі встановлені в початковому Графіку платежів (+3 календарні дні додатково для виконання вказаного зобов`язання) або у вказаний строк укладе додаткову угоду про продовження строку кредиту пролонгацію), Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Кредитора індивідуальну знижку на базову процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за акційною процентною ставкою. У випадку невиконання Позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Кредитора, користування кредитом для Позичальника здійснюється за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом на звичайних (базових) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування акційної процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Позичальником права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується базова процентна ставка, при цьому застосування базової процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової процентної ставки. В свою чергу, відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України (п. 2.1 кредитного договору). Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються Кредитом, публікуються на Сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами. Крім того, 13.02.2025 року TOB «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи TOB «ФК «Абекор» уклали електронний кредитний договір №183908LP. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 3255,00 грн. Відповідно до п. 1.3 встановлено, що строк кредиту 67 днів з кінцевим терміном повернення до 20.04.2025 року включно. П.1.4.1 кредитного договору встановлено, що базова процентна ставка становить 0,4900 % в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом. Відповідно до п.1.4.2 договору основна процентна ставка 0,99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Акційна процентна ставка становить 0,01% в день (п. 1.4.3 кредитного договору). Також договором визначено, якщо позичальник, своєчасно сплатить перший платіж, у строки та сумі встановлені в початковому Графіку платежів (+3 календарні дні додатково для виконання вказаного зобов`язання) або у вказаний строк укладе додаткову угоду про продовження строку кредиту пролонгацію), Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Кредитора індивідуальну знижку на базову процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за акційною процентною ставкою. У випадку невиконання Позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Кредитора, користування кредитом для Позичальника здійснюється за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом на звичайних (базових) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування акційної процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Позичальником права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується базова процентна ставка, при цьому застосування базової процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової процентної ставки. В свою чергу, відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України (п. 2.1 кредитного договору). Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються Кредитом, публікуються на Сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами Вказані кредитні договори та додатки до них укладені у формі електронних документів, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Враховуючи факт підписання відповідачем електронних договорів, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору №1444838 від 31.01.2025 року та №183908LP від 13.02.2025 року узгоджується зі ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.12.2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав суду виписку по рахунках на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 13.02.2025 року по 15.02.2025 року, з якої слідує, що 13.02.2025 року на платіжну картку № [NUMBER] , належну [PERSON] відбулося зарахування грошових коштів у сумі 3000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З картки обліку Договору надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту №183908LP від 09.07.2025 року слідує, що заборгованість за тілом кредиту становить 3255 грн., заборгованість за відсотками за 67 днів становить 1450 грн. З картки обліку Договору надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту №1444838 від 31.01.2025 року слідує, що заборгованість за тілом кредиту становить 24200 грн., заборгованість за відсотками за 80 днів становить 10781,10 грн. З досудової вимоги, надісланої [PERSON] позивачем слідує, що заборгованість за кредитним договором №1444838 від 31.01.2025 року становить 43366,40 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 24200,00 грн.; заборгованість по процентах 19166,40 грн., заборгованість за кредитним договором №183908LP від 09.07.2025 року становить 5137,15 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 3255,00 грн.; заборгованість по процентах 1882,15 грн. Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). ТОВ «ФК «Абекор» і [PERSON] встановили строк кредитування: за договором позики № 1444838 від 31.01.2025 року 80 днів (до 20 квітня 2025 року); за договором позики № 183908LP від 09.07.2025 року 67 днів (до 20 квітня 2025 року). Водночас у справі відсутні докази щодо пролонгації цих строків. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1444838 від 31.01.2025 року у сумі 43366,40 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 24200,00 грн.; заборгованість по процентах 19166,40 грн., заборгованість за кредитним договором №183908LP від 09.07.2025 року у сумі 5137,15 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 3255,00 грн.; заборгованість по процентах 1882,15 грн., при цьому проценти за користування кредитними коштами нараховані як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, та повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути за кредитним договором №183908LP від 09.07.2025 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн., заборгованість за відсотками за 67 днів у розмірі 1450 грн., оскільки з доказів наданих суду слідує, що відповідач за вказаним договором одержав кредит у розмірі 3000 грн., заборгованість за кредитним договором №1444838 від 31.01.2025 року за тілом кредиту в розмірі 24200 грн., заборгованість за відсотками за 80 днів у розмірі 10781,10 грн., всього у розмірі 39 431,10 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ТОВ «ФК «Абекор», що підтверджується копією платіжної інструкції №114 від 28.07.2025 року, пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 1969,30 грн. Судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, тому відсутні підстави для стягненню з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial