Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 12.04.2008 між позивачкою та відповідачем, [PERSON] було зареєстровано шлюб 12.04.2008. 17.11.2012 шлюб між ними було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області видано свідоцтво серії [NUMBER] від 17.11.2012. [INFO] у позивачки народилася дочка [PERSON] , біологічним батьком якої є [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18.02.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області зазначено, що батьком дитини є саме [PERSON] . Крім цього, [INFO] у неї народилася дочка [PERSON] , біологічним батьком якої був [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18.02.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області відображено, що батьком дитини є саме [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] народилася дочка [PERSON] , біологічним батьком якої є [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16.11.2016, виданим Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зазначено, що батьком дитини є саме [PERSON] . Варто звернути увагу, що оскільки діти були народженні поза шлюбом та за відсутності їх спільної заяви, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено згідно положень статті 135 Сімейного кодексу України. Дані обставини чітко підтверджуються витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України № 00013565126 від 06.03.2014, № 00017332670 від 16.11.2016, № 00013565006 від 06.03.2014. Важливе значення для даної справи мають ті обставини, що, навіть, після розірвання шлюбу позивачка та [PERSON] продовжили спільно проживати разом однією сім`єю, включаючи інтимне життя, маючи взаємні права і обов`язки, спільний бюджет, харчування, розподіл функцій і витрат по утриманню житлового будинку, всіляко допомагаючи однин одному, у тому числі у питанні ведення домашнього господарства. Ситуація не змінилася і після народження дітей. Сам [PERSON] був безмежно щасливий від їх народження, приймав участь у виборі їх імен. Належним чином виконуючи свої батьківські обов`язки, до моменту свого зникнення, він проявляв турботу про своїх дітей, дбав про їх духовний і фізичний розвиток, навчання, формування правильного світогляду, опікувався станом здоров`я та лікування, виявляв інтерес до їх внутрішнього світу. [PERSON] було призвано до лав ЗСУ. Поряд з цим, у квітні 2023 року [PERSON] отримав листа з [INFO] № 910 від 19.04.2023 про наявність у нього права на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто через перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. Відповідно до встановленої процедури оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації [PERSON] у поданих ним заявах вказав про наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані документи він скріпив власним підписом, долучивши завірені належним чином копії свідоцтв про народження дітей. Після отримання офіційного сповіщення від ТЦК та СП позивач, як законний представник своїх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , подала відповідну заяву та отримувала грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] згідно «Порядку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Однак, з березня 2025 року виплати грошового забезпечення припинилися, що підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 18.07.2025. При з`ясуванні причин відмови, працівник військової частини [NUMBER] в телефонному режимі повідомив позивачку, що подані нею документи вже не підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та його дочками: [PERSON] та [PERSON] . Письмове рішення командира військової частини про відмову у виплатах вона не отримувала. Все листування, у тому числі щодо документів про проходження військової служби [PERSON] , соціального забезпечення та виплат, відбувається лише через [INFO] , оскільки адреса військової частини, як їй пояснили, відноситься до інформації з обмеженим доступом. Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2025. 13.09.2025 від представника третьої особи Військової частини [NUMBER] Джуса А.А. в системі «Електронний суд» надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначено, що згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 04.01.2024 року №4 солдата [PERSON] 04.01.2024 року зарахували до списків військової частини [NUMBER] . Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.10.2024 року №277 у зв`язку з тим що він з 30.09.2024 року рахується зниклим безвісти, призупинити нарахування та виплати грошового забезпечення. Також зазначає, що чиним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісті не передбачено, тому вважають, що у даному випадку повинні за аналогією застосовуватись норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою. Просить прийняти дані пояснення та врахувати їх при прийнятті рішення, розгляд справи проводити за відсутності представника. Ухвалою суду від 13.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач, [PERSON] , надала суду заяву, вказуючи, що просить позовну заяву задовольнити, підтримує позовні вимоги. Просила судове засідання провести без її участі. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, командир військової частини [NUMBER] [PERSON] у поданих письмових поясненнях просив розглядати справу без його участі. Третьою особою, Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано заяву про розгляд справи без участі їх представника з урахуванням наданої інформації. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 12.04.2008 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2008, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис 21. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.11.2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 17.11.2012 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області видано свідоцтво та зроблено актовий запис № 17. [INFO] народилася [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.02.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.11.2016, виданого Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України №00013565126 від 06.03.2014, № 00017332670 від 16.11.2016, № 00013565006 від 06.03.2014, оскільки діти були народженні поза шлюбом та за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено згідно положень статті 135 Сімейного кодексу України. 25.07.2023 [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації, яку спочатку проходив у військовій частині [NUMBER] . Проходження військової служби продовжив у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується відомостями з військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] . Однак, 30.09.2024, в районі населеного пункту Миколаївка Покровського району Донецької області [PERSON] зник безвісти, підтвердженням чого є повідомлення на зниклих безвісно № 63 [INFO] (№ 3317 від 06.12.2024), витяг з ЄРДР за номером кримінального провадження 12024221270000428, витяг з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, акт службового розслідування військової частини [NUMBER] . Відтак, з 30.09.2024 [PERSON] офіційно вважається зниклим безвісти, а тому провести судову молекулярно-генетичну експертизу з метою доказування факту батьківства не виявляться можливим. Суд також враховує, що батько [PERSON] [PERSON] , як зазначає позивачка, з слів [PERSON] , помер коли він був ще дитиною, мати [PERSON] померла [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2018. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України). За положеннями ч.ч. 1, 2 статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 ст. 128 СК України). За змістом частини 4 вказаної вище статті, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved