Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

16.12.2024р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 78664464 від 10.05.2023р. в сумі 14060 грн. 30 коп., з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8060 грн сума заборгованості за відсотками. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. В свою чергу 04.03.2025р. відповідач звернувся до суду з відзивом на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами факт відступлення права грошової вимоги за договором факторингу до відповідача за кредитним договором, не надав докази видачі грошових коштів відповідачу за спірним договором. Зазначає, що у матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку позичальника, тобто не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору та обгрунтованість нарахування процентів. Також є неправомірним встановлення плати за обслуговування кредиту (комісії). Вказує, що має статус військовослужбовця, надавши копії довідки та посвідчення, та має пільги відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, а також процентів за користування кредитом. 10.03.2025 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якійвін зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та необгрунтованими. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено. Вважає, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Щодо нарахування процентів зазаначає, що вони нараховувались відповідно до умов договору, які сторони узгодили при укладанні. При цьому позов не містить вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), також будь-якої комісії. Договір факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору, та його укладення ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 травня 2023р. між товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено договір позики № 78664464 (далі - Договір), у відповідності до якого відповідач отримав позику в розмірі 6000 грн. строком на 30 днів (до 09.06.2023 року) зі сплатою процентів за базовою процентною ставкою 2,5 % в день, зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, процентною ставкою у розмірі 2,70 % за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застососується в період каратину), шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника [NUMBER] /а.с. 5-6/. Згідно з Додатком № 1 до зазначеного договору сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість позики складає 10500 грн /а.с. 7/. Підписанням цього Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті http://mycredit.ua// з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі (п.п. 5.3. п. 5 Договору). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «tIf3Obr8K6» підписав електронний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене у сукупності свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами вищевказаного договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, укладеного в належній формі, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Досліджуючи обставини виконання сторонами цього договору, суд зазначає наступне. Згідно з п.1 договору позики № 78664464 від 10.05.2023 року, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. В п.28 цього договору вказаний банківський картковий рахунок відповідача: [NUMBER] . На виконання умов цього договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідачу було надано позику у сумі 6000 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку [PERSON] за період з 10.05.2023 року по 14.05.2023 року, витребуваною з АТ Комерційний банк «ПриватБанк» за клопотанням позивача /а.с. 114-115/. Також у цьому контексті слід зазначити, що відповідачем в укладеному договорі зазначалась картка [NUMBER] Комерційний банк «ПриватБанк» для перерахування на неї кредитних/позичених коштів, а з наданої на запит суду АТ Комерційний банк «ПриватБанк» інформації (лист від 25.03.2025 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-250319/99198-БТ) вбачається, що картка [NUMBER] , яка відповідає цій масці, емітована на саме ім`я [PERSON] /а.с. 113/. Наведене спростовує доводи відповідача про недоведеність факту отримання ним позики. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Між тим, відповідач на виконання умов договору, як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», здійснив оплату в загальному розмірі 9939,70 грн, які були зараховані на погашення процентів за даним договором, але в повному обсязі суму кредиту не погасив. Слід зазначити, що 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату /а.с.94-97/. 13.06.2022 року між між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік /а.с. 98/. 27.02.2024 року між між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, положення якої діють виключно щодо Реєстру Боржників № 17 від 27.02.2024 року, Реєстру Боржників № 18 від 27.02.2024 року, Реєстру Боржників № 19 від 27.02.2024 року /а.с. 99/. Відповідно до п.2 цієї додаткової угоди ціна продажу згідно Реєстру Боржників № 17 від 27.02.2024 року становить 2937739,03 грн. Згідно з п. 1.1. цього договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. На виконання зазначеної умови ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну продажу в сумі 2937736,03 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 20903 від 28.02.2024 року /а.с. 104/. Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 27.02.2024 року на виконання п. 1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №17 від 27.02.2024 року /а.с. 100/, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором позики № 78664464 від 10.05.2023 року, згідно з витягом з Реєстру боржників №17 від 27.02.2024 року /а.с. 13, а.с. 101-103/. Тобто, акт прийому-передачі Реєстру боржників підписано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» після укладення договору позики № 78664464 від 10.05.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тому доводи представника відповідача про укладення згаданого договору факторингу 14.06.2021 року до виникнення права вимоги за договором позики № 78664464 від 10.05.2023 року є безпідставним. Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання цього договору факторингу недійсним. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі №607/11746/17). Надані позивачем копії документів належним чином завірені та підписані електронним цифровим підписом, відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України і не викликають у суду сумнівів щодо їх належності та допустимості, та підтверджують у повній мірі перехід права грошової вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 78664464 від 10.05.2023 року. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо недоведеності факту набуття позивачем за договором факторингу права грошової вимоги, що виникло з договору позики № 78664464. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам договору відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості /а.с. 14/. Проте, перевіряючи доводи позивача та заперечення відповідача щодо нарахованих сум заборгованості за договором, а саме за основною сумою боргу та процентами, суд звертає увагу позивача на наступне. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Між тим припис абз. 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, оскільки право позивача нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилось 09.06.2023 року, вимоги позивача про стягнення процентів після 09 червня 2023 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р. та інших. Також суд звертає увагу позивача на постанову ВП ВС від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16. Зокрема, ВП ВС у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Звертаючись до умов договору № 78664464 від 10.05.2023 року, слід зазначити, що у п.16 цього договору, яким врегульовано відповідальність сторін, сторони не передбачили стягнення процентів річних в розмірі більшому, ніж встановлено статтею 625 ЦК України. А положення п.6 даної угоди, які дозволяють нараховувати процентів за умови пролонгації строку кредитування, в даному випадку не застосовуються, адже позивачем не доведено факту такої пролонгації в порядку, передбаченому даним договором (зокрема, на надано доказів укладання відповідної додаткової угоди, як то передбачено умовами Договору). Відповідно до таблиці обчислення вартості кредиту сума процентів за користування кредитом складає 4500 грн. в межах строку кредитування з 10.05.2023 року по 09.06.2023 року. Тому, на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням строку кредитування у 30 днів. Таким чином, розмір процентів відповідно до умов Договору становить 4500 грн. (6000 грн : 100% х 2,5 % х 30 днів = 4500 грн 00 коп.) за період з 10.05.2023 року по 09.06.2023 року. При цьому, суд враховує здійснену відповідачем оплату в сумі 9939,70 грн., які зараховані в погашення процентів. З огляду на наведене, заборгованість відповідача перед позивачем становить 560 грн 30 коп. ((6000 грн + 4500 грн) 9939 грн 70 коп.) - сума заборгованості за основною сумою боргу. Отже заборгованість за процентами у [PERSON] за договором позики № 78664464 від 10.05.2023 року відсутня, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому, позовних вимог щодо стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України, по закінченню строку кредитування, позивачем не було заявлено. Доводи відповідача щодо нарахування позивачем коштів за обслуговування картки (комісії) є безпідставними, оскільки не відображаються ні в розрахунку заборгованості, ні заявлені позивачем у позовних вимогах до стягнення. Щодо наявності пільг відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідача, який має статус військовослужбовця, суд звертає увагу на наступне. Згідно з положеннями даної норми, яка діяла на час укладення договору позики № 78664464 від 10.05.2023 року, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. На підтвердження обставин поширення на відповідача положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» [PERSON] надав суду копію довідки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України № 508 від 15.01.2023 року, згідно з якою останній проходить військову службу за контрактом з 11.03.2013 року по даний час /а.с. 56/, а також копію посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України /а.с. 57-58/. Відповідач [PERSON] , у поданому відзиві на позов, звертав увагу на те, що є військовослужбовцем, який бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, але документів, що підтверджують виконання ним зазначених обов`язків, до суду не надав. Подані копії довідки та посвідчення лише засвідчують проходження ним військової служби в Національної гвардії України. Також суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Що також узгоджується з позицією КЦС ВС, викладеною в постанові від 04 вересня 2024 року в справі № 426/4264/19. Враховуючи викладене, дослідивши копії документів, наданих відповідачем, судом не встановлено підстав для застосування до [PERSON] пільг відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказані розрахунки суми боргу, як і не надав доказів щодо належного виконання відповідачем умов договору позики в повному обсязі. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у сумі 560 грн 30 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог на суму 120 грн 51 коп.

Outcome: partial