Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У липні 2025 року позивач пред`явила через суд зазначений позов до [PERSON] , [PERSON] на предмет захисту свого права користування житлом державного житлового фонду в квартирі [ADDRESS] з підстав того, що вона разом з третіми особами несуть тягар обов`язків з утримання квартири та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з ними відповідачів, які вселені як дочка наймача (позивачки) - [PERSON] та онук [PERSON] , однак з 2000 року відповідачка забрала свої речі, покинула квартиру і маючи ключі, припинила користування цим житлом, а відповідач [PERSON] з часу досягнення повноліття забрав свої речі, та маючи доступ до квартири та ключі, припинив користування цим житлом, участі в оплаті комунальних платежів відповідачі не беруть, тому позивачка з підстав, визначених ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, просила суд визнати відповідачів такими які втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 28 серпня 2025 року, після усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 22 липня 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її підготовка у підготовчому засіданні з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи. Відповідачі свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем їх постійного проживання (перебування). Треті особи, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви письмових пояснень щодо предмета позову не подавали. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.100). В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, зазначивши, що її онук [PERSON] в останнє приходив до неї близько п`яти років тому, щоб переночувати та взяти грошей, після чого вона його не бачила, не знає де він знаходиться, як і її дочка, яка взагалі не проживає у квартирі більше 10 років, веде асоціальний спосіб життя, постійно змінює місце перебування, не працює, не повідомляє свій телефон, не спілкується зі своїми дітьми, яких вона покинула і яких виростила і виховала позивачка. В подальшому позивач клопотала про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися і про причини своєї неявки не повідомили та про розгляд справи в їх відсутність не клопотали, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивачки. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули, однак кожен окремо 04 листопада 2025 року у поданих електронною поштою заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову, у зв`язку з чим їх не явка не перешкоджає розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 1975 року та є сусідкою [PERSON] , тому їй відомо, що її дочка [PERSON] ще у 200-х покинула дітей і не проживає у квартирі, вона її не бачила взагалі, а онучки та онук жили разом з позивачкою, яка їх виховувала, утримувала, дала освіту. Проте онук став вести такий самий спосіб життя як його мати, став вживати наркотики, і не проживає у квартирі вже більш ніж п`ять років. Суд, заслухавши усні пояснення позивача, дослідивши зібрані докази, допитавши свідків, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить до службового житлового фонду ВО «Південний машинобудівний завод» та перебуває на обслуговуванні в КП «Жилсервіс-2» ДМР (а.с.56). 12 квітня 1990 року [PERSON] виданий ордер №12 серії 3 ПО «Південний машинобудівний завод» на підставі рішення ЖБКХ ВО ЮМЗ № 5/1 від 21 лютого 1990 року, на заняття житлового приміщення квартири [ADDRESS] на склад сім`ї з 4-х осіб: їй основному квартиронаймачу та членам сім`ї- чоловіку [PERSON] , дочці [PERSON] , сину [PERSON] (а.с.15). З 08 червня 1990 року [PERSON] зареєстрована у цій квартирі (а.с.52). Відтак, відповідачка як дочка наймача згідно зі ст.65 ЖК УРСР була вселена у спірну квартиру та там зареєстрована 22 серпня 1994 року, що підтверджується відміткою у паспорті останньої (а.с.53). [PERSON] , чоловік позивачки, помер у віці 54 років [INFO] , про що до матеріалів справи долучена копія свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті в місті Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 06 квітня 2004 року серії [NUMBER] (а.с.64). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року № 2-3076/2011 за позовом органу опіки та піклування виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 50). Рішенням виконавчого комітету Кіровського районної у м. Дніпропетровську ради від 23 лютого 2012 року № 49 встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , 1951 р.н. над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та визначено місце проживання вказаних дітей разом з опікуном в квартирі [ADDRESS] (а.с.16-19). [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 17 березня 2003 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 2535 від 23 квітня 2018 року та узгоджується з даними Єдиного державного демографічного реєстру від 21 липня 2025 року (а.с.14, 39). Також у спірній квартирі зареєстровані і треті особи [PERSON] з 22 лютого 2006 року (а.с.69), [PERSON] з 07 грудня 1994 року (а.с.72) та [PERSON] (син позивачки) з 15 червня 2012 року (а.с.6565зворот). Відповідно, відповідач (онук позивачки) та треті особи вселені як члени сім`ї наймача - онук, син та онучки згідно зі ст. 65 ЖК УРСР та зареєстровані у спірній квартирі. За вказаних обставин позивач відповідно до ст. 61, 103 ЖК УРСР має право на зміну договору найму та відповідно на усунення перешкод у користуванні з боку інших членів сім`ї наймача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як встановлено судом, відповідачка, починаючи щонайменше не пізніше 2011 року з часу надання висновку органом опіки та піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дітей, покинула сім`ю, в квартирі [ADDRESS] не проживає, забрала свої речі і маючи ключі від квартири, більше туди ніколи не з`являлася, що об`єктивно підтверджується актами про непроживання від 25 серпня 2025 року, 24 листопада 2025 року, складених сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сукупно з показаннями свідка та поштовою кореспонденцією, що повернулася до суду з відміткою про непроживання [PERSON] у спірній квартирі (а.с.63, 112, 118, 158, 163, 181). Як встановлено судом за даними довідки КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР від 11 вересня 2019 року № 99 - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 5 КП «ДНД» з 27 травня 2019 року по 18 липня 2019 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, вживання зі шкодою для здоров`я (а.с.20). Постановами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року, 30 червня 2023 року, 24 липня 2023 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 44 КУпАП, а постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року за ст. 173 КУпАП, проте жодного разу в судове засідання не прибув за обставин його повідомлення судом про розгляд справи за місцем реєстрації, що свідчить про фактичне непроживання там особи. Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року [PERSON] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в 17 000,00 грн. Відповідно, як встановлено судом, відповідач [PERSON] , починаючи щонайменше після вересня 2020 року з часу настання повноліття, покинув сім`ю, в квартирі [ADDRESS] не проживає, забрав свої речі і маючи ключі від квартири, більше туди для проживання не з`являється, що об`єктивно підтверджується актами про непроживання від 25 серпня 2025 року, 24 листопада 2025 року, складених сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сукупно з показаннями свідка, поштовою кореспонденцією, що повернулася до суду з відміткою про непроживання [PERSON] у спірній квартирі (а.с. 113, 116, 157, 164, 180). За наведених обставин, в судовому засіданні безспірно доведено, що донині відповідач [PERSON] , починаючи щонайменше не пізніше 2011 року, а відповідач [PERSON] з вересня 2020 року - не користуються жилим приміщенням в спірній квартирі, не претендують на це та витрат по утриманню цього житла у відповідності з обов`язком, визначеним ст. 78 ЖК УРСР не несуть. Оскільки іншого відповідачами відповідно до своїх обов`язків за ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин останні користувалася спірною квартирою відповідно до ст. ст. 61, 65 ЖК УРСР як члени сім`ї наймача на умовах договору найму житла з службового (державного) житлового фонду, і за ними відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР зберігалося право користування цим житлом до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачами жилого приміщення за ч.3 ст.71 ЖК УРСР. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , з 2011 року, а відповідач [PERSON] , з вересня 2020 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернулися і не користуються ним, хоч об`єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність його у квартирі більше строку збереження за особами права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідачів в судовому порядку належить визнати такими, які втратили право користування спірною квартирою, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved