Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Фесюк Ю.О., звернулась до Дніпровського районного суду міста Кам`янськогоз позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 липня 2015 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №340. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі з 31 липня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинен через різні погляди на життя, втрати взаєморозуміння, почуттів і неможливості дійти згоди у вирішенні сімейних питань. На теперішній час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суперечки про місце проживання дитини не мають. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 09 січня 2026 року на 11 год. 30 хв. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в тексті позовної заяви просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю на роботі. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України зазначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 31 липня 2015 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №340, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 2/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.3/. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, втрату почуття любові. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Відповідач у поданій до суду заяві заперечень проти розірвання шлюбу не зазначив, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини сторони не бажають, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалась остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судового збору у розмірі 1211,20 грн., сплаченого нею за подання позову про розірвання шлюбу, суд вважає можливим не стягувати його з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved