Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

17.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9796763 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідно до вимог чинного законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. На виконання умов кредитного договору 27.05.2024 ТОВ «Макс Кредит» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в сою чергу, свідчить доказом того, що [PERSON] прийняла пропозицію кредитодавця. ТОВ «Макс Кредит» виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» з відміткою та додатком до нього. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9796763 від 27.05.2024. Станом на дату подання позовної заяви до суду на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 00-9796763 від 27.05.2024. На підставі викладеного ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просить суд стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-9796763 від 27.05.2024 у розмірі 17848,00 грн, з яких: 5500,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту та 12348,00 грн сума заборгованості за відсотками, а також 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 22.10.2025 провадження у справі № 141/882/25 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 25.11.2025. Судове засідання, призначене на 25.11.2025, не відбулось та було відкладено на 09.12.2025, оскільки витребувана у АТ КБ «Приват Банк» ухвалою суду від 22.10.2025 інформація не надійшла. 26.11.2025 до суду від директора ТОВ «Платежі Онлайн» надійшла інформаційна довідка Вих. №1107/12 від 18.12.2025. 09.12.2025 до суду надійшли витребувані судом документи від АТ КБ «Приват Банк». Судове засідання, призначене на 09.12.2025, не відбулось та було відкладено на 30.12.2025, оскільки суддя Слісарчук О.М. перебував у відпустці відповідно до наказу № 22-В/К від 02.12.2025 «Про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій [PERSON] ». Позивач ТОВ «ФК «Ейс» будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/882/25, жодних заяв чи клопотань до суду не подав, натомість, у позовній заяві директор ТОВ «ФК «Ейс» Поляков О.В. просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялась про дату та місце розгляду справи № 141/882/25 шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив на позовну заяву до суду не направила, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подала, натомість, конверт з кореспонденцією суду, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/882/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9796763, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 5000,00 грн, тип кредиту кредитна лінія, цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби, строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 22.05.2025 (п. 1.2 п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.5 1.5.2 договору, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеної у п. 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки); знижена процентна ставка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною в п. 1.4 цього договору, знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи із першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 цього договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 500,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.5 цього договору (п. 1.6 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату кладення цього договору становить 12704,45%; орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 9917,33%; орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 31960,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою на дату укладення договору становить 31607,50 грн (п. 1.8 п. 1.9.1 договору). Згідно п. 2.8 кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 27 травня 2024 року, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5000,00 грн на рахунок позивальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Нарахування комісії здійснюється одноразово в момент укладання договору. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадків фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту) (п. 3.1 п. 3.3 договору). Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який 27.05.2024 підписано відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з додатку № 1 до кредитного договору № 00-9796763 від 27.05.2024, ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] погодили дату видачі кредиту 27.05.2024, дату платежів (останній 22.05.2025), кількість днів у розрахунковому періоді 360, чисту суму кредиту 5000,00 грн, проценти за користування кредитом 26107,50 грн, комісію за надання кредиту 500,00 грн, реальну річну процентну ставку 9917,33% та загальну вартість кредиту у розмірі 31607,50 грн. Згідно довідки ТОВ «Макс Кредит» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір 00-9796763 від 27.05.2024, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 22711, час відправки ідентифікатора позичальнику 27.05.2024 о 12:07:08, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - +380685945730. Як убачається із інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 1107/12 від 18.12.2024, ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, зокрема: номер транзакції 41680-08602-32974, дата та час проведення транзакції 2024-05-27 12:07:41, сума транзакції 5000,00 грн, банк емітент PRIVAT BANK, маска картки клієнта [NUMBER] , код авторизації 272782. Відповідно до переліку позичальників з даними про транзакції щодо яких запитується інформація, id10075644, номер кредитного договору 00-9796763, дата кредитного договору 27.05.2024, позичальник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , маска картки [NUMBER] , дата зарахування коштів ВІД 27.05.2024, дата зарахування коштів ДО 01.06.2024, сума зарахування 5000,00 грн, номер телефону позичальника [NUMBER] . Згідно листа АТ КБ «Приват Банк» № 20.1.0.0.0/7-251028/101829 від 29.10.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] , номер телефону, на який направляється інформація про підтвердження операції за платіжною карткою № [NUMBER] за період із 27.05.2024 по 01.06.2024 - [NUMBER] , номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] . Як убачається із виписки за договором № б/н за період із 27.05.2024-01.06.2024, баланс на початок період складає 21,11 грн, баланс на кінець періоду 29,36 грн, усього витрат за період 7554,25 грн, усього надходжень 7562,5 грн. 27.05.2024 на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] надійшли грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» зобов`язується їх прийняти та передати (відступити) ТОВ «Макс Кредит» суму фінансування в розпорядження ТОВ «Макс Кредит» за плату та на умовах, визначених цим договором. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняв реєстр боржників ТОВ «Макс Кредит» від 25.11.2024, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору та документи, підтверджуючі право вимоги клієнта. Кількість боржників 3175, загальна сума заборгованості 44803315,39 грн. Як вбачається з витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу № 25112025-МК/Ейс від 25.11.2025, за порядковим номером 72 значиться [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 00-9796763, дата кредитного договору 2024-05-27, залишок заборгованості по тілу кредиту 5500,00 грн, залишок заборгованості за звичайними відсотками становить 12348,00 грн, сума штрафних санкцій згідно умов договору 2500,00 грн, всього сума заборгованості 17848,00 грн, кількість днів прострочення 152. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9796763 від 27.05.2024, заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2025 не погашена та складає 17848,00 грн, з яких 5500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12348,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9796763 від 27.05.2024, заборгованість [PERSON] не погашена та становить 17848,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 500,00 грн - сума заборгованості комісією, 12348,00 грн сума заборгованості за відсотками та 2500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не сплатила кредит та проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 17848,00 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 141/882/25 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9796763 від 27.05.2024, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами зазначеного договору. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами договору кредитної лінії №00-9796763 від 27.05.2024, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи №141/882/25, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості у розмірі 17848,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 500,00 грн - сума заборгованості комісією, 12348,00 грн сума заборгованості за відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Цивільно-процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов наступних висновків: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України». З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс» здійснював адвокат Руденко К.В. На підтвердження понесених витрат представником позивача Поляковим О.В. було надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, а саме протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 із зазначенням послуг, їх годин та вартості, додаткову угоду № 25770808081 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому передачі наданих послуг із переліком наданих послуг (акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025) на загальну суму 7000,00 грн. На підставі зазначеного, представник позивача Поляков О.В. просить суд відшкодувати позивачу у рамках даної цивільної справи 7000,00 гривень понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги. Аналізуючи фактичні обставини справи № 141/882/25 та обсяг виконаної роботи адвокатом, а також відсутність від відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі в сумі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved