Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.11.2017. Від даного шлюбу в сторін народився [INFO] син [PERSON] , який продовжує навчання у Вищому професійному училищі № 41 м. Тульчина, на 3 курсі за професією «Оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів (категорія «С»», на денні формі навчання, термін навчання: з 01.09.2023 по 30.06.2026. На даний час позивачка повністю утримує сина сама, а відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу не бажає, у зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дати настання його повноліття та до моменту закінчення навчання або до досягнення 23- річного віку дитини. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник адвокат Мовчан В.В. в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, відомостей про причину своєї неявки до суду не надали, у встановлений судом строк відзив не подано. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки № 786 від 01.08.2025, яка видана директором ВПУ № 41 м. Тульчина Тетяною Друм, [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі даного училища, за професією «Оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів (категорія «С»», на денні формі навчання, термін навчання: з 01.09.2023 по 30.06.2026, форма навчання денна (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 8) підтверджено, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , який після досягнення повноліття продовжує навчання. Отже, позивач має право на звернення до суду з даним позовом та право на стягнення аліментів на свою користь. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. За статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З огляду на встановлені обставини, суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відсутність можливості у [PERSON] влаштуватись на роботу в зв`язку з навчанням на денній формі та відповідно, заробляти кошти на своє утримання, а також матеріальне становище відповідача. Враховуючи наведені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу). Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 11.08.2025, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Визначаючи дату закінчення стягнення аліментів, суд враховує, що [PERSON] досягне 23 років [INFO] , а закінчення навчання планується 30.06.2026, тому, оскільки закінчення навчання настане раніше ніж досягнення 23 років, суд стягує аліменти до закінчення сином навчання. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду жодних доказів на спростування позиції позивача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved