Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №807068 від 31.05.2023 року в розмірі 35266,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 31.05.2023 між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «New Short» №807068, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений у договорі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначений умовами кредитного договору. Однак відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору. 01.02.2024 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №807068 від 31.05.2023 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 35266,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5500,00 грн., заборгованість за процентами - 29766,00 грн.. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано АТ КБ «Приват Банк» в особі керівника надати до суду в належним чином завірені копії документів та інформацію. 17.11.2025 року на адресу суду від АТ КБ «Приват Банк» надійшли витребувана судом інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи. При цьому, [PERSON] повідомлялася про розгляд справи в суді за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлені на її адресу рекомендовані повідомлення повторно повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченим терміном зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Також, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подала, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 31.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №807068 про надання споживчого кредиту по продукту «New Short» (надалі - договір) (а.с.20-30). [PERSON] для підписання договору №807068 про надання споживчого кредиту по продукту «New Short» від 31.05.2023 було надано наступний одноразовий ідентифікатор Р 195. Відповідно до п.1.2 договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 5 500,00 гривень. Тип кредиту - кредит (п.1.3 договору). Відповідно до п.1.4 договору, строк кредиту 360 дні (в) (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно п.1.5 договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.п.1.5.1 договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.6 договору). Згідно п.1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103110.35% річних (п.п.1.7.1 договору). Відповідно до п.1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 49060 грн. (п.п.1.8.1 договору). Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт" (п.3.1 договору). Згідно п.4.1 договору, товариство має право, зокрема вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Відповідно до п.4.4 договору, споживач зобов`язаний, зокрема у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору (п.5.1 договору). Згідно п.9.8 договору, підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує зокрема те, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ», (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно довідки ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» про ідентифікацію, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №807068 від 31.05.2023 року, ідентифікована ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Одноразовий ідентифікатор - Р 195 відправлено позичальнику 31.01.2023 на номер телефону [NUMBER] (а.с.34). Як видно із додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №807068 від 31.05.2023 року Графік платежів (а.с.31-32) та Паспорту споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.19-20), відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту, який підписаний [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р 195. До кредитного договору №807068 від 31.05.2023 року позивачем також долучено правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (нова редакція) (а.с.9-18), які визначають порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і клієнтом. Також [PERSON] було підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р 195 Інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг (а.с.33), згідно якого остання передає ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» персональні дані треті осіб (в т.ч. близьких родичів) з метою інформування про необхідність виконання нею зобов`язань під час укладення договору про надання споживчого кредиту №807068 від 31.05.2023 року. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який адресований ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», то в такому ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє, що між їхніми підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 31.05.2023 17:00:020 на суму 5500,00 грн., номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 245509689, призначення платежу - зарахування 5500 грн. на карту [NUMBER] (а.с.36). Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк», на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) в банку емітовано картку [NUMBER] , на яку 31.05.2025 зараховано платіж на суму 5500,00 грн.. (а.с.84). Як видно із розрахунку заборгованості за договором №807068 від 31.05.2023, який сформовано ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за період з 31.05.2023 по 01.02.2024, станом на 01.02.2024 заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором складає 35266,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5500,00 грн., заборгованість за процентами - 29766,00 грн.. (а.с.37-41). Судом також встановлено, що 01.02.2024 між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №01022024 (а.с.42-46), за умовами якого клієнт запевняє, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, а також запевняє, що право вимоги є дійсним та реальним. Відповідно до законодавства він має право відступлення кожного права вимоги третім особам, в тому числі фактору, а також що в момент відступлення права вимоги клієнту не відомі обставини, внаслідок яких боржники мають право не виконувати вимогу фактора (п.3.1 договору). У відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги до боржників, яка виникла у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфеля заборгованості, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п.6.1 договору). 01.02.2024 між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактор) на виконання вимог умов договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 підписано акт прийому передачі реєстру боржників (а.с.47). Крім того, як вбачається із платіжної інструкції №74875 від 01.02.2024 на виконання вимог умов договору факторингу №01022024 від 01.02.2024, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошові кошти в розмірі 2262377,25 грн. (а.с.48). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №807068 від 31.05.2023 року, у розмірі - 35266,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5500,00 грн., заборгованість за процентами - 29766,00 грн.. (а.с.47). Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника - [PERSON] за кредитним договором №№807068 від 31.05.2023 року, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач. Як вбачається із досудової вимоги від 14.10.2025 про погашення заборгованості за кредитним договором №807068 від 31.05.2023 року (а.с.49), позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення кредитних коштів, однак остання належним чином не відреагувала. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №807068 від 31.05.2023 року у розмірі 35266,00 грн. підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір №0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Апологет", відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.54); Акт надання послуг правової (правничої допомоги) №339 від 08.10.2025, з якої вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 8000,00 грн. (а.с.55); Детальний опис наданих послуг до Акту №339 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, згідно якої Адвокатським об`єднання було надано наступні послуги, а саме усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 го. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год.00 хв.; погодження правової позиції клієнта - 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені клієнта, усього - 6 год. 30 хв. (а.с.56). Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Адвокатським об`єднанням "Апологет" правової допомоги в рамках укладеного між ними договору. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу, часу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити, встановивши такий у сумі 4000,00 грн.

Outcome: approved