Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданих заяв. 1.1. В грудні 2025 року заявник звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що після 06.08.2025 року [PERSON] , як колишній її чоловік здійснює відносно неї психологічне насильство. Тому просить суд видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження прав: наближатися до неї на відстань менше ніж 50 метрів, здійснювати будь-які контакти з нею за допомогою засобів зв?язку, з?являтися за місцем її проживання, роботи або перебування, переслідувати її у будь-який спосіб, контактувати з її родичами та близькими особами. 1.2. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та наполягає на її задоволенні і зазначає, що [PERSON] систематично телефонує їй із різних номерів та погрожує. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 року вбачається, що цивільна справа за заявою, поданою [PERSON] була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Чирці С.С. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30.12.2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Обставини, встановлені судом; норми права, застосовані при розгляді заяви. 3.1. 06.08.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ця обставина підтверджуються копією рішення Глибоцького районного суду від 09.08.2025. Із скрін-шоту переписки з мобільного телефону месенджерів та прослуханого звукозапису телефонних розмов вбачаються, ознаки психологічного насильства [PERSON] . 3.2. Правовідносини, що є предметом судового розгляду, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 3.3. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. 3.4. Згідно з п.3, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози таких діянь. 3.5. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Ним визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватись з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 3.6. Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі ризиків. Їх оцінка полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. 3.7. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 3.8. Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 4. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 4.1. Зі змісту досліджених у судовому засіданні електронних доказів (звукозаписів) вбачається, що [PERSON] неодноразово ображав [PERSON] , погрожував їй застосуванням фізичного насильства. Тому суд вважає доведеним факт вчинення [PERSON] відносно заявника домашнього насильства психологічного характеру. Ризик повторного здійснення заінтересованою особою домашнього насильства обумовлений конфліктним спілкуванням сторін. 4.2. З огляду на це суд вважає, що з метою запобігання нових випадків домашнього насильства належить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження прав: заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з заявником та контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. 4.3. Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що заінтересована особа наближалася до заявника, з`являлася за місцем її проживання, роботи або перебування; переслідувала її у будь-який спосіб; контактувала з її родичами та близькими особами. Тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial