Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просили стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за договором про надання кредиту № 17-ЗВ/ФО від 17.11.2023 у розмірі 146 161 гривень 16 копійок та судові витрати у розмірі 3 028 гривень та витрати на правову допомогу 10 600 гривень 00 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 17.11.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладений кредитний договір № 17-ЗВ/ФО, за умовами якого надано споживчий кредит в розмірі 120 000 гривень, строком на 36 календарних місяців, тобто з 17.11.2023 по 16.11.2026 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,0 % річних від суми кредиту. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 17.11.2023 укладено договір поруки № 17-ЗВ/ФО П, відповідно до якого він, як поручитель, відповідає солідарно в повному обсязі по зобов`язаннях позичальника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 17-ЗВ/ФО. Оскільки позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а сааме: надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором, а остання в порушення норм закону та умов Договору свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала у зв`язку з чим станом на 05.05.2025 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 17-ЗВ/ФО становить 146 161 грн. 16 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту 106 090,28 грн та заборгованість по відсотках 40 070,88 грн, позивач звернувся в суд з позовом до позичальника та поручителя про стягнення з них солідарно боргу, що утворився в сумі 146 161,16 грн, а також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 грн та витрати за надання правової допомоги в розмірі 10 600 грн. 00 коп. Ухвалою Звенигородського районного суду від 13.05.2025, прийнято вищевказану позовну заяву та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.09.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» не з`явився, подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачам за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, а також відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідачі були вчасно повідомлені про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавали, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслали. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачам ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за їх відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі у їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, вважає, що позов достатньо обґрунтований та підтверджений належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1051 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. А також ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 17.11.2023 між ТОВАРИСТВОМ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» - Позикодавець, і [PERSON] (позичальник) укладений договір про надання фінансового кредиту №17-ЗВ/ФО (для фізичних осіб) у розмірі 120 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,0% річних від суми кредиту. Строк кредиту 36 місяців, а саме з 17.11.2023 по 17.11.2026. Позикодавець повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором та надав відповідачу кредит в розмірі 120 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №702 від 17.11.2023. Що стосується вимог до поручителя [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, суд констатує наступне. В забезпечення виконання зобов`язання між Товариство з обмежено відповідальні «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] , 17 листопада 2023 року укладено договір поруки № 17-ЗВ/ФОП. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки [PERSON] поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 17-ЗВ/ФО від 17 листопада 2023 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушені Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язання на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 17-ЗВ/ФО П від 17 листопада 2023 року передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитедавцем як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ч. 1ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2ст. 554 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 гривні 00 копійок, оскільки саме така вимога міститься у позові. Також, позивач просить відшкодувати понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 600 грн. 00 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі №826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір від 02 січня 2025 року про надання правової допомоги укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та Адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.», ордер серії СА № 1121018 від 05.05.2025, рахунок №24924-04 від 24.04.2025, Акт виконаних робіт від 24.04.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що справа є незначної складності, не потребує значних зусиль фахівця у галузі права, оскільки є типовою, розгляд справи відбувся в порядку спрощеного провадження, без участі представника позивача, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим застосувати принцип співмірності та зменшити заявлений розмір відшкодування, стягнувши з відповідачів солідарно витрати за надання професійної правової допомоги на користь позивача в сумі 3 000 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмету спору та виконаної адвокатом роботи.

Outcome: partial