Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.04.2025 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано кредитний договір з додатками та отримано на свій рахунок від Товариства грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 02.04.2025-100000869 від 02.04.2025 надано строком на 70 календарних днів без можливості продовження (пролонгації) строку кредитування. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 11400,00 грн., яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, звернувшись до суду як новий кредитор за невиконаним боржником кредитним зобов`язанням. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 28.11.2025 здійснено перехід до розгляду вищенаведеної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, Тому, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, участі повноважних представників не забезпечили. Водночас, позивач одночасно із позовною заявою просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав кредитний договір №02.04.2025-100000869 від 02.04.2025 із Товариством. Цей договір підписано позичальником одноразовим електронним ідентифікатором Е862. Грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача № [NUMBER] хх-хххх-9496, про що прямо вказано у п.4.1. кредитного договору. Строк кредитування 70 календарних днів, останній день якого закінчується 10.06.2025. Денна процентна ставка за користування кредитними коштами становить: «Економ» - 0,01% за один день користування коштами від суми наданого кредиту, що застосовується впродовж 1-го чергового періоду, визначеного графіком платежів; «Стандарт» - 1% від суми наданого кредиту в межах усіх інших чергових періодів, що визначені графіком платежів. Інших видів процентних ставок, а також комісій у кредитному договорі не передбачено. Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Згідно з довідкою-розрахунком Товариства сума боргу перед кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 11 400,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками в період з 02.04.2025 до 10.06.2025 1 400,00 грн. Відповідний розрахунок не спростований відповідачем та не викликає в суду жодних сумнів щодо його відповідності фактичним обставинам справи і наявним у справі доказам. Отже, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, що дає суду підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь Товариства підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved