Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на обставини укладення між сторонами 13 вересня 2023 року кредитного договору №1271-5292 у письмовій формі у вигляді електронного документа, підписаного позичальником шляхом підтвердження одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8100 грн. строком на 300 днів. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, що підтверджується квитанцією. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 40500,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати. Ухвалою від 11 березня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Представник відповідача Шелудько О. О. подала відзив на позов, в якому просила у задоволені позову відмовити в повному обсязі, пояснила, що кредитна лінія оформлена строком на 14 днів. Інші умови відповідачу не були доведені. Не заперечуючи обставин одержання кредитної лінії відповідачем, заявила, що нарахування процентів понад обумовлений строк є несправедливим, при простроченні грошових зобов`язань застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України . Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, заперечення відповідача розцінюються як необґрунтовані з огляду на наступне. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. 13 вересня 2023 року між сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1271-5292 у письмовій формі у вигляді електронного документа, підписаного позичальником шляхом підтвердження одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 8100 грн. строком на 300 днів з визначенням базового періоду 14 календарних днів. Дата повернення кредиту 08 липня 2024 року. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 3,00% за кожен день користування кредитом (стандартна ставка). [PERSON] грошові кошти у розмірі 8100 грн. отримав, про що свідчить долучена до матеріалів справи письмова довідка АТ КБ "ПриватБанк" від 25 листопада 2024 року, вказані обставини визнані відповідачем, в іншій частині заперечень заявлено про відсутність доказів щодо перерахування коштів. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 80433,00 грн., позивач просив стягнути не повну суму заборгованості, а лише її частину в розмірі 40500,00 грн., що складається із заборгованості по основному боргу у розмірі 8100,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 32400,00 грн. Велика Палата Верховного Суду 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 дійшла такого висновку: проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Нарахування процентів здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані проценти не носять штрафного характеру, а є процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором, доводи відповідача про правомірність нарахування процентів за кредитним договором лише протягом 14-денного базового періоду не ґрунтуються на положеннях укладеного договору. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом та процентами у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 526, 629, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved