Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСББ «ГОЛОВКА 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 01.12.2025 року позов ОСББ «ГОЛОВКА 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь ОСББ «ГОЛОВКА 15» (код ЄДРПОУ 42325211, 36004, м. Полтава, вул. Володимира Івасюка, буд. 15) заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2018 року по 01.06.2025 року, індекс інфляції, 3% річних на загальну суму 21703,14 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., а всього 24731,14 грн. Рішення набрало законної сили 01.01.2026 року. 04.12.2025 року представник позивача ОСББ «ГОЛОВКА 15» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом представника ОСББ «ГОЛОВКА 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «ГОЛОВКА 15» 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 04.12.2025 року прийнято до розгляду заяву представника ОСББ «ГОЛОВКА 15» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом представника ОСББ «ГОЛОВКА 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначено на 07.01.2026 року о 09:30 год. в залі судових засідань в приміщенні Подільського районного суду міста Полтави, розташованому за адресою: 36022, м. Полтава, вул. Героїв «Азову», буд. 37, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, зазначає наступне. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (частина 3 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Зі змісту статті 58 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 Цивільного процесуального кодексу України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. надано: ордер на надання правової допомоги від 03.12.2025 року, договір про надання правничої правової допомоги № 31/25 від 03.02.2025 року, додаткову угоду до договору № 6 від 15.07.2025 року, квитанцію № 181 від 15.07.2025 на суму 3000,00 грн., квитанцію № 366 від 02.12.2025 року на суму 3000,00 грн., акт наданих робіт від 02.12.2025 року, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 р., п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Судом встановлено, що стороною позивача заявлено до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Суд критично ставиться до наданого розрахунку витрат. Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial