Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

08.01.2026 заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановивши заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] на строк шість місяців з покладенням на нього наступного обов`язку: заборонити перебувати в місці спільного проживання разом з [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на 100 м до місця її проживання. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, вона проживає за вказаною вище адресою у будинку разом зі своєю матір`ю [PERSON] , якій на праві власності належить вказаний вище будинок. Також з ними проживає [PERSON] - чоловік заявниці, який систематично за місцем спільного проживання робить своїми діями спільне проживання нестерпним. Він систематично, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє домашнє насильство, а саме - діяння психологічного, фізичного, економічного характеру, що виражається у такому: словесні образи, нецензурні слова, приниження, погрози фізичної розправи, залякування, контроль у пересуванні; ляпаси, стусани, штовхання, шарпання за волосся, нанесення побоїв, кидання різноманітних предметів, спричинення тілесних ушкоджень; погрози тим, що вижене з будинку, чим унеможливлює доступ до майна, речей. На неодноразові зауваження і прохання не реагує та починає вчиняти насильницькі діяння. Зазначає, що не може повноцінно проживати у своєму помешканні, постійно змушена викликати поліцію для того, щоб захистити себе та вгамувати [PERSON] . Працівники поліції складають протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП України. Неодноразово щодо [PERSON] виносилися термінові заборонні приписи, складалися спеціальні картки обліку домашнього насильства, проводилися профілактичні бесіди виховного характеру, однак, всі ці дії були марними. Зазначає, що 28.10.2021 [PERSON] вчинив домашнє психологічне насильство, було винесено терміновий заборонний припис, проведено профілактичну бесіду виховного характеру, складено спеціальну картку обліку домашнього насильства. Надалі постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 18.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, але звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Попри це, [PERSON] надалі, зокрема, 12.04.2025 близько 19 год. 52 хв., 26.07.2025 близько 17 год. 25 хв., 14.08.2025 близько 20 год. 05 хв., 20.10.2025 близько 13 год. 45 хв., 30.11.2025 близько 15 год. 40 хв., за місцем спільного проживання [PERSON] вчиняв психологічне та фізичне насильство, було винесено термінові заборонні приписи та проведено бесіди. Крім того, 05.12.2025 близько 20 год. 40 хв. за місцем спільного проживання [PERSON] вчинив фізичне насильство стосовно заявниці [PERSON] та спричинив їй тілесні ушкодження. Цей факт був внесений до ЄРДР за №12025244060000649 за ст. 125 КК України. Надалі вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 02.01.2026 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Також застосовано обмежувальний захід, передбачений п. 5 ст. 91-1 КК України, а саме - направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць. Через такі дії та ставлення [PERSON] , заявниця та її матір бояться залишатись з останнім у будинку, виникла емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, з`явилось побоювання за особисту безпеку, відсутні позитивні емоції, погіршилась якість життя та стан здоров`я. Просить заяву задовольнити. Ухвалою суду від 08.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін. 09.01.2026, до початку судового засідання заявниця [PERSON] до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що заяву про видачу обмежувального припису підтримує, просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду [PERSON] завчасно, 08.01.2026, було розміщено на офіційному вебсайті Полонського районного суду Хмельницької області. Крім того, 08.01.2025 [PERSON] було повідомлено шляхом здійснення телефонного повідомлення, про що складено відповідну телефонограму. Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно із ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги щодо повідомлення особи у справах про видачу обмежувального припису, визначені частинами 9, 11 ст. 128 ЦПК України, а також здійснення судом усіх можливих заходів щодо повідомлення [PERSON] у судове засідання, суд вважає, що останній був повідомлений належним чином, визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе проводити розгляд справи за даної явки осіб у судове засідання та за наявними матеріалами справи. Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. З`ясувавши думку заявниці, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] перебуває з [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 12.04.2025, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №34. Будинок за адресою [ADDRESS] згідно з довідкою БТІ про наявність житлової площі на домоволодіння належить [PERSON] , яка є матір`ю заявниці, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Полонською міською радою від 11.06.2008. Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 18.11.2021 у справі №681/1202/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства щодо його співмешканки [PERSON] та від адміністративної відповідальності звільнено у зв`язку з малозначністю. З даних реєстрації ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУ НП України в Хмельницькій області від 14.08.2025 вбачається, що 14.08.2025 о 20 год. 05 хв. було отримано заяву від [PERSON] , яку зареєстровано ЄО за № 4466. Після прибуття на місце події працівників поліції було встановлено, що [PERSON] знаходиться на роботі, але заявниця його боїться, так як він вчиняє щодо неї фізичне насилля, 13.08.2025 пошкодив її телефон. З даних реєстрації ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУ НП України в Хмельницькій області від 20.10.2025 заяви [PERSON] , зареєстрованої в ЄО 20.10.2025 (№ 5344 о 14:00) встановлено, що [PERSON] здійснила виклик поліції з приводу того, що мати, сестра та чоловік вчиняють насилля відносно неї. По приїзду працівників поліції було встановлено, що заявниця [PERSON] перебуває у будинку сама у стані алкогольного сп`яніння. Суть свого виклику пояснити не могла. Даними реєстрації заяви [PERSON] від 30.11.2025 (№ 5900 о 16:05) підтверджено, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство. Вказано, що складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис. Встановлено, що 26.12.2025 ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУ НП України в Хмельницькій області за зареєстровано заяву від [PERSON] (ЄО № 6161 о 09:24), де вказано, що 25.12.2025 близько 20 год. 00 хв. [PERSON] на ґрунті виниклих неприязних відносин завдав удар кулаком в голову дружині [PERSON] . За вказаним фактом зібрано матеріали, відомості внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. Як встановлено з вироку Полонського районного суду Хмельницької області від 02.01.2026 у справі № 681/1760/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Потерпілою у справі є дружина [PERSON] заявниця [PERSON] . Вирішуючи питання про законність вимог, викладених у заяві [PERSON] , суд зазначає про таке. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначено у п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи (Постанова Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20). Факти неодноразового вчинення заінтересованою особою [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці знайшли своє підтвердження долученими до справи доказам. Показами заявниці підтверджено продовження неналежної поведінки [PERSON] . Суд враховує ризики продовження вчинення протиправних дій та вірогідність чергового вчинення ним домашнього насильства, тому вважає такі заходи втручання в право власності (зокрема, право користування) легітимними, оскільки їх метою є забезпечення безпеки постраждалих осіб. Разом з тим, суд зазначає, що строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім, а тому з урахуванням оцінки ризиків, вважає, що максимальний строк дії обмежувального припису за обставин, встановлених у справі, є надмірним та його слід зменшити ближче до мінімальної межі (один місяць). Таким чином, суд доходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо його дружини [PERSON] , проте вважає за доцільне вимоги заявниці задовольнити частково - видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав на строк один місяць. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі наведеного та

Outcome: partial