Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача 28 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] - заступника Височанського селищного голови, яким просила стягнути з заступника Височанського селищного голови [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 3 000 000,00 гривень, завдану порушенням її прав, що гарантовані статтею 40 Конституцією України, а саме: наданням їй недостовірної інформації про відсутність у Височанській селищній раді в період з травня 2022 року по травень 2023 року продуктів харчування, які вона повинна була отримати від Височанської селищної ради відповідно до постанови КМУ № 328/22, заради їх привласнення, що стало підставою порушення її прав, які гарантовано статтями 27, 48 Конституції України. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила таке. 20 березня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання в умовах воєнного стану» №328, якою на обласні військові адміністрації було покладено обов`язок затвердити порядок безоплатної видачі вказаних продовольчих товарів населенню та забезпечення їх передачі населенню власними ресурсами, у Додатку до постанови було визначено перелік і обсяг продовольчих товарів, які видаються на одну особу. На виконання постанови КМУ №328/22 ХОВА передала відповідні продовольчі товари до територіальних громад для передачі населенню, у тому числі такі товари отримала й Височанська селищна рада. 22 липня 2022 року позивач звернулась до Височанського селищного голови Мороза О. з пропозицією передати їй визначені постановою КМУ №328/22 продукти харчування, які їй повинні були бути видані, при цьому позивач вказала їх обсяг та перелік. На зазначену пропозицію [PERSON] надав відповідь №03-09/970 від 27 липня 2022 року, зі змісту якої слідує, що зазначені продукти на цей час у селищної ради відсутні, але при їх надходженні позивача про це повідомлять, і позивач їх отримає. Згідно з інформацією ХОВА, яку надано моєму чоловіку [PERSON] , такі продукти до Височанської селищної ради постійно надходили в період з квітня 2022 року по травень 2023 року, що надавало можливість [PERSON] організувати їх видачу позивачу, або хоча б повідомити позивача про їх надходження. Але, як зазначає позивач, [PERSON] вирішив ввести її в оману і привласнити продукти харчування, які відповідно до постанови КМУ № 328/22 призначались для видачі позивачу. З посиланням на норми Конституції України та ЦК України, позивач стверджує, що за вказаних обставин вона має право на відшкодування моральної шкоди, як особа яка зазнала порушення гарантованих їй прав, які передбачені Конституцією України, оскільки продукти харчування відповідно до вимог постанови КМУ № 328/22 були виділені їй з метою збереження її життєдіяльності під час військового стану, зазначені продукти харчування були передані до Височанської селищної ради для надання особисто позивачу, але заступник Височанського селищного голови [PERSON] привласнив такі продукти харчування та ввів позивача в оману, повідомивши про відсутність продуктів харчування. Позивач зазначила, що в даному випадку моральну шкоду позивачу завдано посадовою особою органу місцевого самоврядування [PERSON] , оскільки він особисто повідомляв позивача про відсутність вказаних продуктів харчування у Височанської селищної ради, при тому, що такі продукти були в наявності. Крім того, позивач при вирішенні питання про відшкодування їй моральної шкоди просить суд врахувати, що [PERSON] свідомо вчинив протиправні дії з використанням своїх повноважень, заради особистих інтересів вчинив протиправні дії стосовно особи похилого віку, яка потребує від держави соціального захисту. Більш того, [PERSON] вчинив протиправні дії шляхом надання позивачу недостовірної інформації зі зухвалим цинізмом з метою привласнення собі продуктів харчування. Позивач зазначає, що через протиправні дії відповідача до моменту звернення позивача до суду із даним позовом так і не вирішено питання про видачу останній продуктів харчування відповідно до постанови КМУ № 328/22, що свідчить про тривалість протиправної поведінки [PERSON] стосовно позивача, при цьому відповідача зовсім не турбувало, що позивач від недоїдання могла померти або втратити здоров`я. За вказаних обставин позивач стверджує, що вона отримала сильні душевні страждання, які остання відчуває по цей час, так як вона не може зрозуміти, що в цей час у людини можна нахабно забрати борошно і сухарі, що є найвищим ґатунком цинізму. Позивач зазначає, що Україна підписала і ратифікувала низку міжнародних договорів, які передбачають положення, що таке поводження з людьми вкрай неприпустиме, але це не бентежить осіб, які відібрали у позивача продукти харчування, що завдає останній душевних страждань. Позивач стверджує, що вона є особою похилого віку, яка опинилась у скрутній ситуації не за своєї волі та повинна була отримати допомогу від держави у забезпеченні своєї життєдіяльності у вигляді конкретного продуктового набору. Однак, особа яка повинна була передати позивачу цю допомогу, цинічно визначила, що їй ці продукти будуть зайві тому, що відповідні продукти харчування потрібні [PERSON] для особистого збагачення. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди необхідно врахувати те, що позивач є людиною похилого віку - пенсіонером, має хронічні захворювання, які загострюються від її негативного емоційного стану. Аргументи учасників справи 28 серпня 2025 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , в якому останній просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . На обґрунтування відзиву зазначив таке. Так, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення відповідачем будь-яких норм чинного законодавства, а також прав позивача, в тому числі і факту завдання їй моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно виходити з доведеності фактів обмеження життєдіяльності, порушення та зміни звичайного укладу життя та особистих зв`язків позивача, а також вимог розумності, справедливості і домірності. Зазначений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 3000 000,00 гривень є завищеним і не може відповідати глибині моральних та фізичних страждань, більше того, сам факт завдання такої шкоди позивачем не доведено. Відповідач зазначає, що визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого встановлюється наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю). Обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди. В свою чергу позивач не надає відповідних належних і допустимих доказів, що не є правомірним. Зокрема, клопотань про призначення відповідної судово-психологічної експертизи позивачем заявлено не було. В такому випадку єдиним належним та допустимим доказом встановлення факту завдання моральної шкоди та її розміру можливе лише у випадку залучення спеціалістів в області спеціальних знань шляхом призначення та проведення по справі судово-психологічної експертизи. Отримання та видача продуктових наборів визначених постановою Кабінету Міністрів України № 328 від 20 лютого 2022 року здійснювалась співробітниками Височанської селищної ради та працівниками освітніх закладів на добровільних волонтерських засадах з метою допомоги населенню громади. На офіційному сайті Височанської селищної ради протягом 2022-2023 років були розміщені численні оголошення та повідомлення про час, місця та порядок видачі гуманітарної допомоги мешканцям громади. Аналогічні оголошення також розміщувались у соціальних мережах та містах загального користування. На час надання відповідей позивачу у раді дійсно були відсутні товари, які просила надати їй позивач. Інформування про надходження допомоги здійснювалось у спосіб, як зазначено вище, а інформувати окремо позивача рада не має ані фінансових можливостей, ані законних обов`язків. Питання про привласнення допомоги та купівлі відповідачем внаслідок цього авто, їх взаємозв`язок - не відповідає дійсності. Позивач не надає жодного доказу з даного приводу, а у позові наводить лише бездоказові твердження, не підтверджуючи доказами жодної із обставин. Вищезазначені питання, якщо вони відповідають дійсності, повинні розглядатись у кримінальному судочинстві. Більш того, відповідач надав до матеріалів справи витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо не притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Крім того, звернення у липні 2022 року із пропозицією до ради щодо забезпечення позивача продуктовим набором, який, на думку позивача, повинен був бути виданим їй у червні 2022 року, є досить дивним. Так, питання звернення громадян до органів державної влади врегульовані Законом України «Про звернення громадян». Статтею 3 вищевказаного закону визначені форми звернення та надані їх тлумачення -під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Відповідача вважає, що фактично позивач, не висунувши жодної вимоги, надавши пропозицію до ради, яка має рекомендаційний характер, просить видати їй допомогу за минулий час, тобто пропозицію позивача виконати не можливо. Крім того, відповідач зазначив, що [PERSON] відмовилася отримувати допомогу, що зафіксовано рішеннями судів у справі №545/3969/22, в подальшому звертається до ради з пропозицією щодо забезпечення її продуктовим набором, що повинен був виданий їй у червні 2022 року. Враховуючи все вищезазначене, відповідач [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. 01 вересня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] , в якій остання зазначила, що відзив не відповідає вимогам частини 3 статті 178 ЦПК України, оскільки містить незаконно розповсюджену конфіденційну інформацію про особу позивача, не вказано РНОКПП відповідача, заперечення та правова позиція викладена від імені Височанської селищної ради, яка не є учасником справи. Крім того, відповідачем не надано жодного обґрунтування правомірності його дій та не вказано перелік доказів, які не можуть бути надано до суду разом з відзивом, що стосуються предмету позовних вимог. Разом з тим, надано документи, які не відносяться до предмету спірних відносин (судові рішення, довідка про відсутність судимості, оголошення про видачу гуманітарної допомоги), не зазначено позицію щодо судових витрат позивача та не надано розрахунок судових витрат відповідача. Крім того позивач стверджує, що вона надала всі необхідні докази того, що саме [PERSON] вводив її в оману про відсутність у Височанської селищної ради продуктів харчування, які позивачу необхідно було передати відповідно до норми № 328 від 20 березня 2022 року. Щодо завдання позивачу моральної шкоди внаслідок порушення її прав у зазначеному позові, то позивач при вирішенні даного питання посилається на судову практику як Верховного Суду, так і Великої Палати Верховного Суду, а також Європейського Суду з прав людини. При цьому у зазначеній ситуації дослідження обставин спричинення моральної шкоди, підстав і розміру її визначення покладено на суд, як фаховий інститут в області права. Своїм відзивом [PERSON] навпаки висвітлив механізм привласнення продуктів харчування, які повинні були бути видані позивачу за постановою КМУ №328 від 20 березня 2022 року і додатково відповідач надав докази порушення прав позивача. 09 вересня 2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача [PERSON] , в яких останній серед іншого зазначив, що позов поданий до [PERSON] , який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, і як посадова особа органу місцевого самоврядування у правовідносинах, які досліджуються у межах цієї справи, [PERSON] діє від імені Височанської селищної ради. 26 грудня 2025 року до суду надійшла заява щодо процесуальних питань від позивача [PERSON] , в яких остання зазначила про таке. Так, суд, в ухвалі від 17 листопада 2025 року постановив залучити до участі у справі за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Височанську селищну раду. Але при цьому, суд не зазначив, на які саме права чи обов`язки Височанської селищної ради та яким чином може вплинути рішення суду у даній справі, таке рішення суду про те, що Височанська селищна рада може відшкодовувати позивачу моральну шкоду, яка завдана їй посадовими особами, побудовано на припущеннях. З посиланням на норми Конституції України, ЦК України та Закону України «Про місцеве самоврядування» позивач стверджує, що Височанська територіальна громада Харківської області є органом місцевого самоврядування, учасником цивільних відносин, юридичною особою, яка є власником майна громади, та яка може безпосередньо здійснювати місцеве самоврядування в громаді, тому може бути належною особою за позовами щодо відшкодування моральної шкоди завданої посадовою особою місцевого самоврядування та щодо реалізації інших своїх прав. Височанська селищна рада може бути виключно представницьким органом Височанської територіальної громади Харківської області, та від її імені здійснювати повноваження, які передано Височанській селищній раді від Височанської територіальної громади Харківської області. За вказаного, Височанська селищна рада повинна мати документ, за яким Височанська територіальна громада Харківської області передала їй права на розпорядження та управління майном громади та здійснення представництва її інтересів. Позовні вимоги мають матеріальний характер, і якщо вони відшкодовуються за рахунок коштів, які належать Височанській територіальній громаді Харківської області, то рішення суду може вплинути на зобов`язання власника коштів Височанської територіальної громади Харківської області, і тільки при наявності документа про право розпорядження коштами громади у Височанської селищної ради, остання може стати суб`єктом відшкодування. Височанська територіальна громада Харківської області не має статусу юридичної особи, тому, за таких обставин, вона не може бути учасником процесу в даній справі. Крім того, враховуючи положення частини 1 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де матеріальна відповідальність покладена на посадову особу органу місцевого самоврядування, належними відповідачами може бути тільки [PERSON] , якого позивач визначила як відповідача у своєму позові. Височанська селищна рада не може бути третьою особою на стороні відповідача при розгляді цієї справи, так як вона не є представницьким органом Височанської територіальної громади Харківської області, яка створена розпорядженням Кабінету Міністрів України № 725-р від 12 червня 2020 року, і не отримувала права розпоряджатись ані майном цієї громади, ані представляти інтереси громади. 26 листопада 2025 року, через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», від представника третьої особи Височанської селищної ради Мороза О.В. до суду надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог [PERSON] . Вирішуючи питання про прийняття письмових пояснень представника третьої особи, суд зазначає, що такі пояснення не відповідають вимогам статті 181 ЦПК України, яка встановлює правила подання пояснень третьою особою. Відповідно до статті 181 ЦПК України, у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником. До пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою, дев`ятою статті 178 цього Кодексу, яка встановлює правила надання відзиву на позов. Так, відповідно до частини 4 статті 178 ЦПК України к опія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Відповідно до частини 5 зазначеної статті до відзиву додаються у тому числі документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Представником третьої особи до пояснень додано докази направлення пояснень іншим учасникам справи, у тому числі опис вкладення поштового відправлення позивачу. Але, як слідує зі змісту наданого опису вкладення та трекінгу поштового відправлення письмові пояснення направлені адресату [PERSON] , який не є ані учасником даної справи, ані представником позивача. Доказів направлення пояснень третьої особи позивачу [PERSON] суду не надано. Крім того, остання подала суду заяву, в якій повідомила про неотримання нею пояснень третьої особи. Отже у суду відсутні підстави вважати про виконання третьою особою Височанською селищною радою вимог статті 181 ЦПК України, а тому суд не приймає до розгляду письмові пояснення третьою особи та розглядає справу за наявними матеріалами. Рух справи Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року в резолютивній частині ухвали Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року про відкриття провадження по справі виправлено описку в ухвалі суду, зазначено правильною дату проведення підготовчого засідання 15 серпня 2025 року замість помилково зазначеної 14 серпня 2025 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. від розгляду цивільної справи № 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заяву позивача про відвід передано на розгляд іншому судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2025 року, постановленої у складі головуючого судді Пілюгіної О.М., відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. по цивільній справі 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2025 року у підготовчому засіданні відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про залучення [PERSON] як представника позивача [PERSON] до участі у справі за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. від розгляду цивільної справи № 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заяву позивача про відвід судді передано на розгляд іншому судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2025 року, постановленої у складі головуючого судді Пілюгіної О.М., відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. по цивільній справі 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2025 року у підготовчому засіданні задоволено заяву представника відповідача заступника Височанського селищного голови [PERSON] - адвоката Шапошнікова І.Є. про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Височанську селищну раду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. від розгляду цивільної справи № 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON], третя особа Височанська селищна рада, про відшкодування моральної шкоди, заяву позивача передано на розгляд іншому судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2025 року, постановленої у складі головуючого судді Пілюгіної О.М., відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. по цивільній справі 635/5805/25 за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, третя особа Височанська селищна рада. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до заступника Височанського селищного голови [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, на стороні відповідача - Височанська селищна рада, про відшкодування моральної шкоди закрито, справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шапошніков І.Є. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Представник третьої особи Височанської селищної ради Мороз О.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком. 22 липня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Височанського селищного голови Мороза О.В. з письмовою пропозицією, якою пропонувала забезпечити виконання пункту 4 статті 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 328 від 20.03.2022 «Про деякі питання забезпечення населенню продовольчих товарів тривалого зберігання та санітарно-гігієнічних товарів в умовах воєнного стану» щодо передачі позивачу продуктового набору продовольчих товарів, сформованих на замовлення Мінекономіки по визначеному в Додатку № 1 переліку, що повинен був виданий позивачу органом місцевого самоврядування у червні 2022 року. Зазначена пропозиція отримана Височанською селищною радою 27 липня 2022 року (вхідний номер 397/03-16). Височанська селищна рада листом № 03-09/970 від 27 липня 2022 року за підписом заступника Височанського селищного голови з питань житлово-комунального господарства [PERSON] надала відповідь [PERSON] на її пропозицію, в якій зазначила про відсутність на даний час у Височанської селищної ради продовольчих товарів тривалого зберігання, сформованих на замовлення Мінекономіки, та зазначила, що в разі надходження зазначених товарів позивачу буде повідомлено для можливості їх отримання. Крім того, позивачем надано копію відповіді Департаменту масових комунікацій та забезпечення доступу до публічної інформації Харківської обласної військової адміністрації № 14.01.-12/519 від 19 лютого 2024 року, адресованої [PERSON] на його запит від 14 лютого 2024 року. Зі змісту зазначеної відповіді слідує, що [PERSON] наданий перелік переданих Департаментом продуктів харчування та продуктових наборів Височанській селищній раді у 2022 - 2023 роках відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 № 328. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду. Так, у пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Для покладення відповідальності на державу або орган місцевого самоврядування за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. Статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Аналізуючи зміст положень статті 51 ЦПК України слід дійти висновку, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалась на те, що їй завдано моральну шкоду протиправними діями заступника Височанського селищного голови [PERSON], а саме наданням останнім у відповідь на її пропозицію недостовірної інформації про відсутність у Височанській селищній раді в період з травня 2022 року по травень 2023 року продуктів харчування, які вона повинна була отримати від Височанської селищної ради відповідно до постанови КМУ № 328/22, що призвело до порушення її прав, гарантованих Конституцією України. Але, як слідує зі змісту письмової пропозиції, позивач [PERSON] звернулась із зазначеною пропозицією саме до Височанської сільської ради, адресуючи її на ім`я Височанського селищного голови Мороза О.В. Відповідь на вищезазначену пропозицію була надана від імені Височанської селищної ради за підписом заступника Височанського селищного голови [PERSON], який діяв у даному випадку від імені селищної ради як її представник. Однак в даній справі позивач зазначив відповідачем заступника Височанського селищного голову [PERSON], який є посадовою особою Височанської селищної ради. Аналізуючи зміст спірних правовідносин у цій справі, слід дійти висновку, що відповідно до приписів статті 1174 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових або службових осіб органу місцевого самоврядування, покладається саме на відповідний орган місцевого самоврядування як юридичну особу публічного права. Іншого порядку відповідальності посадових або службових осіб органу місцевого самоврядування законом не визначено. Відповідно до положень статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16). До суду позивач з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача Височанську селищну раду, навіть після залучення судом останньої до участі у справі в якості третьої особи, не зверталась. Більш того, у своїй заяві про вирішення питань у підготовчому судовому засіданні від 12 грудня 2025 року позивач заперечувала проти, залучення до участі у справі співвідповідача Височанську селищну раду. З огляду на вищенаведене суд висновує, що позовні вимоги, за встановлених у цій справі обставин, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем належна для захисту прав позивача вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень має бути заявлена до відповідного органу місцевого самоврядування, а не до безпосередньо посадової особи Височанської селищної ради. Такого ж висновку дійшов також Верховний Суд у справі з аналогічними обставинами (постанова від 19 листопада 2025 року у справі № 635/1409/24). Водночас суд зауважує, що [PERSON] не позбавлена права на пред`явлення такого позову до суду до належного відповідача. Щодо позиції позивача, викладеній нею у заяві від 26 грудня 2025 року, щодо того, що Височанська селищна рада не є представницьким органом Височанської територіальної громади Харківської області, а тому не має права на розпорядження коштами громади та представництво інтересів громади в суді, суд зазначає таке. Відповідно до статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 2 ЦК України передбачено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України). Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України). Височанська селищна рада має статус юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, як вже було зазначено вище, відповідно до приписів статті 1174 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових або службових осіб органу місцевого самоврядування, покладається саме на відповідний орган місцевого самоврядування як юридичну особу публічного права. Отже, суд висновує, що у даному випадку належним відповідачем за даним позовом має бути саме Височанська селищна рада як орган місцевого самоврядування - юридична особа. Щодо судових витрат Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, судові витрати по розгляду цієї справи слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed