Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН У СПРАВІ Правова позиція позивача, зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд: (1) визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] (далі за текстом Дитина) разом із батьком Позивачем - [PERSON] , а також (2) встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що Позивач - [PERSON] , самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином [PERSON] , [INFO] , без участі матері. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.07.2020 сторони у справі зареєстрували шлюб від якого мають дитину - [PERSON] (далі за текстом також - Дитина). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2023 року шлюб між ними був розірваний. Після розлучення Дитина зареєстрована та постійно проживає разом з Позивачем, перебуває на повному його утриманні та вихованні. Відповідач після розлучення переїхала проживати до своїх батьків в с. Сусідовичі, Самбірського району Львівської області, а 16.09.2024 залишила територію України, виїхавши до Республіки Польща. За таких обставин, існує необхідність у визначенні (встановленні) місця проживання Дитини разом із батьком, у зв`язку з самостійним утриманням, вихованням та доглядом Позивачем дитини без участі матері, а також встановленні юридичного факту самостійного утримання, виховання та догляду Позивачем свого сина для реалізації відповідних соціальних цілей без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення за кордон у випадку необхідності, на здійснення медичного лікування (оперативних втручань за потреби), на вступ на навчання, можливого переведення дитини до іншого навчального закладу, тощо. Також, Позивачу необхідно мати можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, медичних закладів, органів юстиції, ЦНАПУ (тощо), мати право на одержання державної соціальної допомоги (у випадку виникнення такої необхідності), як батька одинака, оскільки, матір дитини має намір виїхати за межі України на постійне проживання. За наведених обставин, Позивач звернувся до суду із позовом у цій справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Правова позиція відповідача Відповідач 14.11.2025 подала на адресу суду клопотання, в якому повідомила, що 16.09.2024 вона виїхала до Республіки Польща на роботу, однак згодом повернулась до України, після чого проживала у м. Київ, а потім у м. Одеса. Відповідач готується виїхати за межі України, оскільки знайшла роботу в Італійській Республіці. Відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2023 шлюб між сторонами у справі розірвано. Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області у висновку №572/02-23 від 23.06.2025 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Позивача від 03.09.2024, встановлено, що Позивач проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] . Відповідно до витягу №606 від 03.09.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку та довідки №606 Старосолянського старостинського округу, за адресою: [ADDRESS] , адресою зареєстровані та проживають: Позивач, його син - [PERSON] , мати - [PERSON] ; батько - [PERSON] ; сестра - [PERSON] . ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи,

Outcome: partial