Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що виконавчий напис № 30261, вчинений 23.09.2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні було істотно порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема відсутні належні та допустимі докази безспірності заборгованості, позивач не визнає наявність і розмір боргу, не отримувала письмової вимоги про усунення порушень зобов`язання, а також заперечує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, у зв`язку з чим між сторонами існує спір про право, що унеможливлює вчинення виконавчого напису. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 07.10.2025 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Камінська М.І. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі її та [PERSON] , позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» було повідомлено належним чином та своєчасно,. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович у судове засідання не з`явився, причини неприбуття суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович в судове засідання не з`явився, причин неприбутття не повідомив, про час і місце розгляду справи зазначений орган було повідомлено належним чином. За таких обставин неприбуття учасників процесу у судове засідання згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши подані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 30261, вчиненого 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. 12.11.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67500776 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості у розмірі 18 649,00 грн, а також нараховано основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 відсотків від суми стягнення, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її сторонам виконавчого провадження. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача адвокат Камінська М.І. посилається на те, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, без наявності належних та допустимих доказів безспірності заборгованості, за відсутності належного повідомлення боржника про вимогу усунення порушень зобов`язання, а також за наявності спору про право між сторонами щодо існування та розміру заявленої до стягнення заборгованості. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Матеріали справи не містять даних про те, що договір позики, укладений між [PERSON] і ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», посвідчувався нотаріально. Доказів укладення договору саме в такій формі і надання нотаріусу його оригіналу для одержання виконавчого напису відповідач не надав. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що нотаріус видав оспорюваний виконавчий напис на підставі документа, що не відповідав вимогам п. 1 Переліку у редакції, чинній після 22.02.2017 року. Крім цього, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання стягувачем документів, які згідно з Переліком підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Ознаками безспірності вимоги є незаявлення боржником заперечень щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен пересвідчитися у розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є вимога стягувача з підписом боржника про її отримання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та усунути допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або заявити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять даних, про те, чи направлялася [PERSON] письмова вимога кредитора усунути порушення договірних зобов`язань не пізніш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, і відповідно, чи надавалася позивачці можливість в установлений строк погасити борг добровільно або ж заявити заперечення проти вимог кредитора. Отже, досліджені судом документи не дозволяють констатувати безспірний характер заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» станом на 23.09.2021, тобто на час видання оспорюваного акта. Відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив, навести свої заперечення проти позовних вимог і надати докази в обґрунтуванням власної позиції. Водночас за змістом частини 4 статті 12 ЦПК України однією із складових засади змагальності цивільного судочинства є правило, за яким кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як унормовано у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками процесу або витребуваних ним у передбачених цим Кодексом випадках. Диспозитивність судового процесу передбачає, що збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У зазначеній справі суд не наділений процесуальними повноваженнями збирати докази, які би спростовували доводи позивача. Виходячи з викладеного суд вважає доведеними обставини, на які [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог. Адже ці обставини підтверджуються сукупністю долучених до позовної заяви письмових доказів, належність, допустимість і достовірність яких жодних сумнівів не викликає. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що нотаріус належним чином не перевірив безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», а отже, вчинив виконавчий напис усупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визнає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому у зв`язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» станом на день звернення позивача до суду (1211 грн 20 коп). На підставі викладеного,

Outcome: approved