Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що 19 квітня 2017 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бере участь у вихованні доньки, не провідує її, не цікавиться здоров`ям дитини, матеріально та морально не підтримує її. Жодного разу не вітав дитину з днем народження та іншими святами, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 185 922,80 грн. Востаннє дитина бачила свого батька в 2017 році, таким чином батько нехтує своїми обов`язками, а тому позивач просить позбавити його батьківських прав. Представника позивача - адвоката Маслякова Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, в ході розгляду справи пояснила, що позивач та відповідач розірвали шлюб 10 років тому, відтоді батько дитину свою не бачив, матеріальну допомогу не надає, а тому має заборгованість зі сплати аліментів, позивач одружилась вдруге та має ще двох дітей, її чоловік [PERSON] бажає усиновити доньку [PERSON] , а тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] . Позивач [PERSON] в ході розгляду справи зазначила, що вона одружилась вдруге, з її чоловіком [PERSON] вони ще мають двох спільних дітей, її чоловік гарно ставиться до доньки [PERSON] , яка ставиться до вітчима як до батька, а тому вони хочуть бути однією сім`єю, а відповідач по справі аліменти не платить, з донькою не бачиться, не виховує її та не цікавиться її життям, зловживає наркотиками та алкоголем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що позовні вимоги не визнає, оскільки його не пускали до дитини, він бажає приймати участь у житті дитини, зараз проходить лікування після поранення з вересня 2024 року, тому не має змоги платити аліменти. Представник третьої особи служби у справах дітей Житомирської міської ради Жалюк В.С. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, в ході розгляду справи пояснив, що відповідач викликався смс повідомленням, але для вирішення питання про позбавлення батьківських прав до служби не з`явився, позивач та дитина були присутні та повідомили, що донька давно не спілкувалась з батьком, прийнято рішення та зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] . В ході розгляду справи свідок [PERSON] повідомила, що вона знає позивача та відповідача близько 10 років, після розлучення батько дитини [PERSON] не підтримує свою дитину матеріально та взагалі з нею не спілкується. Свідок [PERSON] в ході розгляду справи повідомила, що вона є сестрою відповідача та пояснила, що мало з ним спілкується, але він ніколи не згадує про свою дитину, не приймає участь в її житті, не відвідує її. Свідок [PERSON] під час розгляду справи суду дала пояснення, що вона є матір`ю відповідача, з яким вони проживають разом в квартирі, їй відомо, що відповідач не надає матеріальну допомогу своїй дитині, після поранення має тимчасові заробітки, розмов про його доньку в них немає. [PERSON] в ході розгляду справи в судовому засідання пояснила, що вона з батьком [PERSON] не спілкується близько 10 років, в школу він не приходив та в телефонному режимі також зв`язку не мають. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Коростишівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області [PERSON] має заборгованість зі слпати аліментів за судовим наказом № 295/13975/177 від 19.12.2017 Богунського районного суду м. Житомира становить 185 922 ,80 грн Як вбачається з характеристики складеної класним керівником та директором ліцею № 32 м. Житомир, то [PERSON] , [INFO] навчається у ліцеї з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Мати [PERSON] зацікавлена у всебічному розвитку дитини, підтримує участь у позакласних заходах, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій. Батько, [PERSON] контакту зі школою не підтримує, потреби у спілкуванні з вчителями не виявляє, батьківські збори не відвідує. В листі приватного підприємства «Управляюча компанія «Житлове експлуатаційне підприємство №1» від 03.07.2025 зазначено, що за адерсою проживання матері [PERSON] та її дитини [PERSON] , то батько дитини [PERSON] не приходить до дитини. З листа начальника ВП №1 ЖРУП №2 Житомирської області Гурчина Ігоря вбачається, що станом на 24.07.2025 [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності, а саме 07.02.2019 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України, 09.03.2020 за ст. 173 КУпАП України, 09.08.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, 11.01.2025 за ст.185 ,ч.1 ст. 51, ст. 173 КУпАП України. Відповідно до рапорту-характеристики від 24.07.2025 складеної ДОП сектору взаємодії з громадянами ВП №1 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області Сингаєвським Юрієм, зі слів сусідів [PERSON] характеризується посередньо із сусідами не спілкується, не конфліктує. З висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та пілкування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.11.2025 №1614 вбачається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є учасником бойовихи дій, дата видачі 24.07.2024. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 12 Закону України, «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд, враховує те, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідач у справі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, повідомив суд, що має бажання спілкуватись з дитиною, натомість позивачем в судовому засіданні зазначено, що метою позбавлення батьківських прав є усиновлення дитини її чоловіком, з яким вона перебуває в шлюбі, однак вказана причина не може бути підставою позбавлення батьківських прав, оскільки така підстава не передбачена ст. 164 Сімейного кодексу України. Крім того, Верховним Судом зроблено висновок про те, що наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення особи батьківських прав (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17, постанова Верховного Суду провадження № 61-2175св20, від 02 червня 2022 року у справі № 754/15490/18, провадження № 61-7195св20 та ін.). Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23)). Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. […] (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), вказано, що «розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Суд зауважує, що висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та пілкування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.11.2025 №1614 не приймає як належний та достатній доказ, оскільки він є необґрунтованим, ухвалений з порушенням процедури його надання, зокрема: розгляд за відсутності батька та відповідних законних підстав для цього; відстуні докази повідомлення батька дитини про розгляд питання про позбавлення батьківських прав; відсутність у висновку жодної вказівки на те, що органом опіки та піклування здійснювалося офіційне попередження батька про необхідність змінити ставлення до дитини. Крім того, у вказаному висновку відсутнє мотивування щодо підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, органом опіки та піклування не враховано відомості стосовно особи батька, його способу життя, а також не міститься обґрунтування щодо позитивного впливу позбавлення відповідача батьківських прав та інтереси самої дитини. Виконавчим комітетом також не було з`ясовано, чому відповідач не міг брати участь у вихованні та відвідуванні доньки, не встановлено фактів, які б свідчили про те, що позбавлення батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дитини. Всновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та пілкування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.11.2025 №1614, має рекомендаційний характер та є необґрунтованим. Також, надані пояснення свідків в судовому засіданні свідчать про те, що відповідач не спілкується з дитиною протягом тривалого часу та не надає матеріальну допомогу, однак відповідачем в судовому засіданні надано пояснення про те, що він має бажання спілкуватись з дитиною, та в певний період часу його не пускали до дитини, а тому пояснення сідків не є достатніми доказами, які б свідчили про умисне ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Однак суд погоджується із тим, що відповідач має брати більш активну участь у вихованні та утриманні своєї дочки [PERSON] , а тому встановлені вході судового розгляду обставини вказують на наявність підстав для того, аби попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] . При цьому [PERSON] має зважати на те, що залишення ним поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав (див постанови Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21, від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22). Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON] є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, відповідачем зазначено про бажання спілкуватись з дитиною, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.164-166 СК України,

Outcome: dismissed