Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів та відповідача 1. Представник позивачів - адвокат Сталевич Г.О. 16.06.2025 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок в [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого з 1988 по 1990 роки були [PERSON] , - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - онука, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] -онук. Сім`я [PERSON] вибула в інше господарство, у зв`язку з чим станом на 15.04.1991 членом домогосподарства була лише [PERSON] . 2. Вказує, що [INFO] померла [PERSON] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в с.Мишлятичі, Мостиського району, Львівської області, разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] -син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, [PERSON] - внука. Зазначає, що після її смерті спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв [PERSON] , так як проживав з нею на час відкриття спадщини. 3. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . На час смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: в с.Мишлятичі, Яворівського району, Львівської області, разом з ним були зареєстровані та проживали: позивачка 1 - [PERSON] -дружина, позивач 2 - [PERSON] - син, позивач 3 - [PERSON] - син, які прийняли спадщину. 4. Вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок з госпордаськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, яка розташована на території Мишлятицької сільської ради Яворівського району (колишнього Мостиського району), Львівської області площею 0,6251 га, кадастровий номер 4622484900:01:000:0151; приватизовану земельну ділянку площею 1,3945 га; приватизовану земельну ділянку площею 2,3350 га. Зазначає, що за свого життя [PERSON] заповіту не склав та своїм майном не розпорядився, а також належним чином не оформив право власності на майно колишнього колгоспного двору. 5. Вказує, що позивачі з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р. С. Разом з тим, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що для реалізації їх права на оформлення права власності вказаного житлового будинку або його частки їм слід звернутися до суду. 6. Також доповнює, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] були - [PERSON] , [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] 30.03.1997 [PERSON] значиться як [PERSON] . Відповідно до записів з погосподарських книг станом на 01.04.1988-1990 [PERSON] значиться по імені як [PERSON], а в записах погосподарських книг станом на 15.04.1991 значить по імені як [PERSON]. З огляду на наведене просить також встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одна і та ж сама особа. 7. Позивачам не видається можливим оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів, а також неможливістю в позасудовому порядку встановити факт розбіжностей у імені [PERSON] , за таких обставин вони вимушені звернутися до суду. 8. Представник відповідача позовні вимоги визнав, у поданій заяві вказав, що не заперечують проти позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 9. У підготовче судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися. Представниця позивачів - адвокатка Сталевич Г.О. подала заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 10. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказали, що не заперечують проти позову, позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять справу розглядати без участі представника ради. 11. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності. 12. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі 13. Ухвалою судді від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 14. Ухвалою суду від 22.10.2025 витребувано в Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області інформацію про те, до якої суспільної групи (колгоспний чи робітничий двір і т.д.) відносилось будинковолодіння в [ADDRESS] , а також хто був зареєстрований та фактично проживав в даному господарстві у період з 15.04.1988 р. до 15.04.1991 р., а також хто проживає та зареєстрований за вказаною адресою. 15. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 16. В даних конкретних правовідносинах Суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. ІV. Обставини справи, встановлені Судом 17. У підготовчому засіданні встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого з 15.04.1988 по 1990 роки були: [PERSON] , [INFO] , - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] -онука, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] [INFO] - онук, сім`я [PERSON] вибула під господарством (дата та номер не вказано), що підтверджується копією виписки №144 від 31.10.2025 із погосподарської книги №2 по селу Мишлятичі, виданої старостою М.Ліпецькою. Станом на 15.04.1991 в вказаному домогосподастві була зареєстрована: [PERSON] , 1913 р.н., - голова домогосподарства,що підтверджується копією виписки №145 із погосподарської книги №2 по селу Мишлятичі, виданої 31.10.2025 старостою М.Ліпецькою. 18. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 08.03.2024. 19. [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті була зареєстрована та проживала в с. Мишлятичі, Мостиського району, Львівської області, разом з нею були зареєстровані: [PERSON] -син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, [PERSON] - внука, що підтверджується довідкою №69 від 12.05.2025, виданою виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області. 20. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та заповіти нею не складались, що підтверджується інформаційними довідками з спадкового реєстру №82928066, 82928074 від 17.10.2025. 21. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] були - [PERSON] , [PERSON] . 22. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 23. [PERSON] , який помер [INFO] на час смерті був зареєстрований та проживав в с. Мишлятичі, Яворівського району, Львівської області, разом з ним були зареєстровані: [PERSON] -дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, що підтверджується довідкою №86 від 11.06.2025, виданою виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області. 24. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р. С. була заведена спадкова справа №368/2022. З даної заяви вбачається, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON] та їм видано свідоцтва про право на спадщину на частину майна померлого [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82928008 від 17.10.2025. 25. Батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] - матір, [PERSON] - батько, що підтверджується інформацією з актового запису про народження згенерованим через застосунок «Дія». 26. Батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] - матір, [PERSON] - батько, що підтверджується інформацією з актового запису про народження згенерованим через застосунок «Дія». 27. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.01.2023. 28. Довідкою, виданою 02.06.2025 старостою М.Ліпецькою за №81 підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , яка значиться у виписці з погосподарської книги за 1991-1995 роки по с.Мишлятичі Яворівського району Львівської області і [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) являється однією і тією ж особою. 29. З довідки Самбірського МБТІ №520 від 06.03.2024 вбачається, житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстрований. 30. Вартість житлового будинку згідно висновку про вартість майна - становить 175 200 грн. 31. Оформити спадщину на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачам не вдається, що підтверджується листом приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. вих. №300/02-14 від 13.05.2025. V. Застосоване Судом законодавство 32. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 33. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 34. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. 35. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 36. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 37. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). 38. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 39. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 40. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 41. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 42. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 43. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. 44. Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. 45. З введенням у дію з 15 квітня 1991Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963. 46. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963. 47. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 48. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). 49. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 50. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). 51. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. 52. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). 53. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. 54. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 55. Зокрема, згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім`я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. 56. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» (697-12) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. 57. Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В свою чергу статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). 58. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 59. Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». 60. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. 61. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК Українив судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 62. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 63. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. 64. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. 65. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. 66. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 67. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); 68. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); 69. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); 70. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); 71. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 72. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); 73. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 74. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 75. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 76. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 77. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 78. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 79. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. VI. Висновки Суду 80. Враховуючи наведене, Суд приходить до переконання, що право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. В той же час, через наявність розбіжностей у імені померлої, відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне майно, позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. 81. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право по 1/3 частці в спірному нерухомому майні (житловому будинку) перейшло в порядку спадкування до позивачів після смерті [PERSON] . Однак, оскільки, у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено позивачами в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. 82. Окрім цього надані позивачами та досліджені судом докази, дають підстави для висновку, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , відомості про яку як матір зазначені в свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 13.07.1972, та яка значиться у записах з погосподарської книги №2 станом на 15.04.1991 по 1995 роки по с.Мишлятичі Яворівського району Львівської області і [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , яка значиться в записах з погосподарських книг за 1988-1990 та яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) є однією і тією ж особою. 83. Слід також зазначити те, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами 84. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ними.

Outcome: approved