Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення основного боргу за надані послуги на постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення, стягнення судових витрат. В судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 396685,21 грн. основного боргу за надані послуги на постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ТзОВ «Рівнетеплоенерго» від 24 березня 2025 року № 155 (далі Наказ), зокрема створено робочі комісії для фіксації комерційних споживачів в житлових будинках, в тому числі прибудовах. Комісією, що діє на підставі Наказу, проведено опис комерційних споживачів у будинку за адресою: [ADDRESS] , про що складено Протокол обстеження житлового будинку (далі Протокол). Згідно з Протоколом виявлено, що у будинку за адресою: [ADDRESS] знаходиться нежитлове приміщення. З досліджених в судовому засіданні відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,9 кв.м. перебуває у приватній власності у розмірі 1/1 частки [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, у базі ТзОВ «Рівнетеплоенерго» зазначене приміщення обліковуються за №4210. Водночас, відповідач маючи на праві власності вищезазначене нежитлове приміщення, яке знаходиться у багатоквартирному будинку не повідомив ТОВ «Рівнетеплоенерго» про використання зазначеного приміщення як нежитлового та щомісячно здійснювавва оплату комунальних платежів за послуги із теплопостачання за тарифами, встановленими для населення; не сплачував на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» кошти за опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію витрачену на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Житловий будинок за адресою [ADDRESS] обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії Sharky 775, що підтверджується Актами первинного та повторного допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії. З матеріалів справи вбачається, що за період стягнення, а саме починаючи з 01 листопада 2021 року факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується довідками про кількість використаної теплової енергії. У зв`язку з тим що відповідачем не було повідомлено ТОВ «Рівнетеплоенерго» про використання вищезазначеного нежитлового приміщення саме, як нежитлового та здійснення щомісячної оплата комунальних платежів за послуги із теплопостачання за тарифами, встановленими для категорії «населення», ТзОВ «Рівнетеплоенерго» було проведено перерахунок вартості послуг із теплопостачання для категорії «інші споживачі» та визначено розмір заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» № 98 від 12 жовтня 2021 року для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії був встановлений тариф - 4 704,48 грн/Гкал (з ПДВ). Відповідно до Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №127 від 21 грудня 2021 року, були внесені зміни до Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» №98 від 12 жовтня 2021 року та встановлені тарифи для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії - 8 526,96 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №151 від 28 жовтня 2022 року, протягом дії воєнного стану та шести місяців після місяця в якому воєнний стан буде припинено чи скасовано було накладено мораторій на підвищення тарифів та застосовано тарифи встановлені Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»» №98 від 12 жовтня 2021 року для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії - 8 526,96 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №125 від 19 грудня 2023 року строком дії з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2024 року установлено тариф для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 5 347,07 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №140 від 05.11.2024 р., строком дії з 01.10.2024 р. по 30.09.2025 р. установлено тариф для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 5603,18 грн./ Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №43 від 18.03.2025 р., строком дії з 01.02.2025 р. по 30.09.2025 р. установлено тариф для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 5939,74 грн./ Гкал (з ПДВ). Також розрахунок вартості наданих ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуг здійснюється за «Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженою Наказом Мінрегіону № 315 від 22 листопада 2018 року. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із виявленими обставинами ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснило перерахунок тарифів та здійснило нарахування коштів за спожиту відповідачем тепловою енергію за тарифом, визначеними для категорії споживачів «інші споживачі». З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за теплопостачання абонент [PERSON] вбачається, що заборгованість станом на 01 липня 2025 року становить 396685,21 грн. 01 жовтня 2021 року ТОВ «Рівнетеплоенерго» оприлюднило на власному офіційному веб-сайті (посилання:https://rivneteploenergo.com/pravyla-nadannja-posluhy-z-postachannjateplovoji-enerhiji/) Правила надання послуги з постачання теплової енергії, де повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022 внесено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» та вказано, що зазначеними змінами визначено публічний договір приєднання, текст якого опубліковано одночасно із текстом вказаної постанови. До публікації було долучено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022). З урахуванням зазначеного, ТОВ «Рівнетеплоенерго» з дотриманням вимог статей 13-14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» опублікувало на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма та зміст якого затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022). Так, згідно з пунктом першим та другим Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця. Пунктом четвертим Типового договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Відповідно до пунктів 51-52 Типового договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону, умов Типового договору та з урахуванням відсутності рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо вибору моделі договірних відносин, після спливу 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті теплопостачальної організації та враховуючи факт набуття у власність нежитлового приміщення, на відповідача поширюються умови Типового договору. Так, відповідно до пункту 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Відповідно до пункту 11 Типового Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315. Згідно з пунктом 2 Методики розподілу, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Отже, враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, він зобов`язаний сплачувати кошти за теплову енергію на загальнобудинкові потреби. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як слідує з Постанови Великої палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги». Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за місцем реєстрації, письмовий відзив на позов не подавав, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved