Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що сторони 26.04.2014 зареєстрували шлюб від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього, а також відсутність взаєморозуміння. Сторони не проживають однією сім`єю, шлюб існує формально. Ухвалою судді від 03.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. При цьому вказав, що свої позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. При цьому вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, що сторони 26.04.2014 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Судом також встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, шлюбні стосунки вони не підтримують, відновлювати їх наміру і бажання не мають. Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved