Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

21.11.2025 року [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення - 16.12.1980 року. Заява обґрунтована тим, що 07.11.2025 року рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до страхового стажу, згідно записів трудової книжки, не зараховано періоди роботи, оскільки по батькові заявниці « [PERSON] » на російській мові не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». У зв`язку з цим, заявниця змушена звернутися до суду з відповідною заявою, з метою оформлення пенсії. Ухвалою суду від 03.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. 11.12.2025 року на адресу суду від заінтересованої особи - ГУ ПФУ в Донецькій області надійшов відзив на заяву, в якому просить суд під час розгляду справи врахувати, що записи наданої [PERSON] трудової книжки не підтверджують страховий стаж та не можуть враховуватися при призначенні пенсії у зв`язку з заповненням першої сторінки трудової книжки по батькові заявниці « [PERSON] » російською мовою, що не відповідає паспортним даним « [PERSON] », а також не наданням доказів того, що заявниця намагалася у позасудовому порядку усунути недоліки щодо запису в трудовій книжці. У судове засідання заінтересована особа - ГУ ПФУ в Запорізькій області не з`явилася, 17.12.2025 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися, представник надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій також зазначив про те, що викладені в заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на таке. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з вимогами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, ім`я, по-батькові, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.1993 №58, у таких випадках не передбачено. Відповідно до п.1.1 вказаної Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі,організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п.2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. З огляду на приписи пунктів 2.11, 2.12 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що 16.12.1980 року Іллічівським заводом ЗБК заведена трудова книжка на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1963 року, « [PERSON] » народилася [INFO] . 25.08.1986 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , який у подальшому було розірвано з присвоєнням прізвища після розірвання шлюбу « [PERSON] » (свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 06.07.1989 року). 28.04.1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 28.04.1992 року). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , у відомостях про батьків якого вказано російською мовою - «мать - [PERSON] ». 01.02.1993 року на ім`я [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ) видано диплом [NUMBER] про закінченням Мелітопольського автомоторного коледжу. 03.06.2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області видано паспорт громадянина України серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , на другій сторінці якого прізвище, ім`я, по батькові російською мовою зазначено - [PERSON] . Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Донецькій області №084650012697 від 07.11.2025 року за результатами розгляду заяви [PERSON] від 31.10.2025 року про призначення пенсії за віком, останній відмовлено в призначенні пенсії. Так, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] від 16.12.1980 р., не зараховано періоди роботи, оскільки по батькові заявниці « [PERSON] » російською мовою не відповідає паспортним даним « [PERSON] » та зміна прізвища заявниці на титульній сторінці трудової книжки з « [PERSON] » на « [PERSON] » проведено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 25.08.1986 року, в якому зазначене по батькові російською мовою « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Відповідно до пункту 2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Представником [PERSON] у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено, що внести виправлення в трудову книжку не представляється можливим. Згідно запису в трудовій книжці під номером 34 від 12.06.2020 року на ст.ст.48-49, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю. Вказаний запис засвідчений провідним фахівцем Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості. Суд переконаний, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, що були вчинені з вини адміністрації підприємства, відповідно такі обставини не можуть бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 і на яку суд зважує, вирішуючи справу по суті. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] вказала, що встановлення факту приналежності їй трудової книжки, не пов`язане з вирішенням спору про право, а породжує для неї юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією конституційного права на призначення пенсії за віком. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постановах від 07.07.2021 року у справі №420/370/19, від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягара доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 року у справі «Дж.К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Таким чином, оцінивши всі наявні по справі докази в їх сукупності, з метою недопущення порушення прав заявниці, реалізація яких залежить від доведеності факту належності [PERSON] трудової книжки, суд дійшов до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту, а саме, що трудова книжка серії [NUMBER] , заведена 16.12.1980 року на ім`я « [PERSON] , дата рождения - [INFO] » належить [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved