Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради звернувся 06.01.2026 р. до суду із заявою, в якій просило вирішити питання про госпіталізацію до даного закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на амбулаторному примусовому психіатричному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з 26.05.2025 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу». З 1997 року страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в психіатричних закладах. Захворюванню притаманний безперервний перебіг, сформований дефект особистості, визнаний особою з інвалідністю II групи безстроково. В клінічній картині афективно-маячна симптоматика, стійкі антисоціальні тенденції, схильність до кримінальних правопорушень. Неодноразово проходив судово-психіатричну експертизу, визнавався неосудним. Згідно рішень судових органів неодноразово застосовувались примусові заходи медичного характеру у вигляді примусових госпіталізацій та примусового лікування у психіатричних закладах. Згідно Ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 щодо [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. З 02.07.2022 р по 03.06.2025 р. знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту, ремісія «С». Згідно Ухвали Самарського районного суду м.Дніпро від 26.05.2025 [PERSON] змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком до 6 місяців. 10.06.2025 р. [PERSON] звернувся до КНП «ОКЗ НПД та ЗСХ» ЗОР з бажанням госпіталізуватись через погіршення психічного стану та відсутністю житла та родичів на території, підконтрольній Україні. Знаходиться на стаціонарному лікуванні на підставі особистої усвідомленої письмової згоди на госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі. Відповідно до Ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2025 [PERSON] продовжено застосування примусових заходів у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Останнім часом психічний стан пацієнта набув ознак нестабільності, став наполегливо вимагати у лікарів виписки, незважаючи на соціальну ситуацію що склалася, погрожував скаргами, твердив, що «влаштує веселе життя, будете зірками [PERSON] та [PERSON] , будете розмовляти зі мною у присутності директора та інше». 05.01.26 р. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. На підставі вищевказаного, заявник просить госпіталізувати [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб Запорізької обласної ради (м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-а) у примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Лікар-психіатр КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради зазначив, що внаслідок погіршення психічного стану [PERSON] є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. [PERSON] в судовому засіданні заперечував відносно задоволення цієї заяви, заявив, що бажає мобілізуватися та працювати санітаром у Збройних Силах України. Захисник Тронь В.М. в судовому засіданні не заперечував відносно задоволення цієї заяви. Прокурор підтримала заяву та просила її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, особу, відносно якої заявлені вимоги, лікаря-психіатра, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у цьому випадку здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.01.2026 року, [PERSON] з 1997 року страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в психіатричних закладах. Захворюванню притаманний безперервний перебіг, сформований дефект особистості, визнаний особою з інвалідністю II групи безстроково. В клінічній картині афективно-маячна симптоматика, стійкі антисоціальні тенденції, схильність до кримінальних правопорушень. Неодноразово проходив судово - психіатричну експертизу, визнавався неосудним. Згідно рішень судових органів неодноразово застосовувались примусові заходи медичного характеру у вигляді примусових госпіталізацій та примусового лікування у психіатричних закладах. Згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 щодо [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. З 02.07.2022 р. по 03.06.2025 р. знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту, ремісія «С». Згідно з ухвалою Самарського районного суду м.Дніпро від 26.05.2025 [PERSON] змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком до 6 місяців. 10.06.2025 [PERSON] звернувся до КНП «ОКЗ НПД та ЗСХ» ЗОР з бажанням госпіталізуватись через погіршення психічного стану та відсутністю житла та родичів на території, підконтрольній Україні. Знаходиться на стаціонарному лікуванні на підставі особистої усвідомленої письмової згоди на госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі. Відповідно до Ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2025 [PERSON] продовжено застосування примусових заходів у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Останнім часом психічний стан пацієнта набув ознак нестабільності, став наполегливо вимагати у лікарів виписки, незважаючи на соціальну ситуацію, що склалася, погрожував скаргами, твердив, що «влаштує веселе життя, будете зірками [PERSON] та [PERSON] , будете розмовляти зі мною у присутності директора та інше». 29.12.2025 р. звернувся на гарячу лінію Запорізької обласної державної адміністрації щодо сприяння у виписці з лікарні та наданні тимчасового житла. Під час огляду: контакт недостатньо продуктивний, мислення різнопланове, зісковзуюче, паралогічне. Тьмяний, гіпомімічний. Орієнтований достатньо. Омани сприйняття заперечує. Оформлених маячних ідей не висловлює. З легкістю, без належної оцінки розповідає про скоєнні правопорушення, не вважає їх серйозними, твердить, що то були жарти та пустощі. Повідомляє, що його квартира знаходиться у м. Степногірськ, у зоні бойових дій, батько помер, матір з братом залишились на окупованій території, зв`язок з ними відсутній, а сестра, в якої він зареєстрований як ВПО, веде аморальний спосіб життя та відмовляється від будь-яких контактів з ним. Тобто, жити йому немає де, проте вважає, що його потрібно виписати, він з легкістю, через агентство знайде собі житло, одружиться та інше. Від пропозиції подумати про влаштування до закладу соціального захисту відмовляється. Критичні функції порушені. На підставі вищезазначеного комісія лікарів дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Суд, оцінивши вищевказані докази, дійшов висновку, є підстави для задоволення цієї заяви, оскільки в судовому засіданні встановлено, що особа відносно, якої ставиться питання про її примусову госпіталізацію до клінічного закладу з надання психіатричної допомоги для лікування [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад і наразі внаслідок свого психічного стану він неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, і його належне лікування та обстеження можливе лише в умовах стаціонару клінічного закладу з надання психіатричної допомоги.

Outcome: approved