Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

04 листопада 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 травня 2024 року у справі №450/1778/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбчаеного ч. 1 с.173-2 КУпАП. Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у його вихованні і тому вона змушена сама його забезпечувати. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і не має змоги самостійно фінансово забезпечувати дитину та їй допомагають її батьки. Також зазначає, що відповідач сплачує аліменти колишній дружині на дитину від його першого шлюбу. В зв`язку з вказаним, просить позов задовольнити. 06 листопада 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2023 року. 11 червня 2025 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/3006/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було ухвалено розірвати шлюб між сторонами /а.с.4/. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с.6/. З позовної заяви позивача вбачається, що син проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу менеджера (управителя) в роздрібній торгівлі непродовольчими товарамиТОВ «Дефакто Рітейл Україна» від 23 лютого 2024 року, продавцю-консультанту [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною з 23 квітня 2024 року по 13 лютого 2027 року /а.с.10/. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2817 гривень. Позивач надала суду достатні докази, які можуть слугувати підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його незадовільний стан здоров`я, про перебування на його утриманні інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, а також те, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Суд вважає, що відповідно до вимог закону обов`язком батька є забезпечення нормальних умов життя для своїх дітей, а не лише примусова сплата мінімальних платежів, встановлених законодавством, а також те, що сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Суд зазначає, що на особливу увагу заслуговує той факт, що відповідач отримав ухвалу суду та позовну заяву з додатками поштовим зв`язком /а.с.20/, проте ніяких письмових заперечень щодо розміру аліментів, які просить з нього стягувати позивач на утримання дитини, суду не надав, що розцінюється судом як мовчазна згода на стягнення з нього аліментів у розмірі 4000 гривень на дитину щомісячно. Враховуючи наведене, суд, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, доказів, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини суду не надав, приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі 4000 гривень 00 коп. щомісячно, до досягнення його повноліття, буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей, а також, зможе забезпечити мінімальні стандарти щодо нормальних та гідних умов для життя дитини. Крім того в порядку, визначеному ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 коп.

Outcome: approved