Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

28 серпня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивують тим, що 13.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування №Z62.22268.005942242. Відповідно до умов кредитного Договору №Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року, Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35306 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно з п.п. 1.3 Договору, позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. На виконання умов Договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 35306 грн. строком до 13.11.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно умов цього Договору. Позичальник не дотримався умов Договору, не повернувши вчасно суму заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) загальний борг відповідача становив 72 180 грн. 61 коп., з яких: 31667,94 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 14730,09 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 25782,58 грн. - заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» був укладений договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого Банк відступив фактору ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги до ряду боржників, у тому числі й до відповідача. 22.12.2023 року, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» уклало договір факторингу № 22/12-2023 із ТОВ «ФК «Профіт Капітал», за умовами якого останнє прийняло права вимоги за вказаним Кредитним договором №Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Таким чином, починаючи з 19.12.2023 року, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» стало новим кредитором за договором №Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року, правомірно набувши права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості в розмірі 72 180 грн. 61 коп. Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ФК « Профіт Капітал» Ушакевич М.П. в судове засідання не з`явилася. 17.11.2025 р. на виконання ухвали про витребування доказів представник надав Договір кредиту та страхування № Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 р., Паспорт споживчого кредиту (Додаток №1), Ордера-розпорядження №1 про видачу кредиту та №2 про сплату страхового платежу, а також розрахунок заборгованості за договором кредиту № Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року зроблений представником ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» адвокатом Ушакевич М. П. на підставі наданої банківської виписки. Крім того, просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Вендель О.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.ПАТ «ІДЕЯ БАНК» як обов`язкову умову надання кредиту було встановлено сплату страхового платежу в розмірі 4.605,13 грн., які одразу було перераховано Банком на рахунок ТОВ «Нью Файненс Сервіс». Відповідач зазначає, що отримав кредит в розмірі 30700,87 грн.), а не 35306,00 грн., як вказує позивач в своїй позовній заяві. Вказане підтверджується Випискою по рахунку відповідача, доданою позивачем до позовної заяви, а також п. 1.7 Кредитного договору, в якому зазначено «Банк надає кредит позичальнику … шляхом переказу коштів в розмірі 30700,87 грн. (тридцять тисяч сімсот грн. 87 коп.)» В порядку визначеному ч. 2 ст . 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У даному випадку, все вищезазначене вказує про отримання [PERSON] коштів в розмірі 30700,87 грн. (тридцять тисяч сімсот грн. 87 коп.), що свідчить про укладення Кредитного договору саме на вказану суму. Згідно доданих позивачем Виписки по рахунку відповідача та Розрахунку заборгованості відповідачем за період з 13.11.2019 р. по 14.05.2020 р. сплачено відповідачем на користь Позивача в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в розмірі 12392,32 грн., з яких: 3638,06 грн. зараховано в тіло кредиту, 3854,96 грн. у відсотки за користування кредитом та 4899,30 грн. у погашення комісії. При цьому, Кредитний договір не містить умов про сплату позичальником комісії, а лише Паспорт споживчого кредиту, який є лише переддоговірною угодою містить нарахування за «інші послуги банку» без їх розшифрування, тобто не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця. Про нікчемність комісії як за обслуговування кредиту, так і за розрахунково касове обслуговування, і за надання кредиту та інше, свідчить стала судова практика Верховного Суду, викладена у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у Справі № 496/3134/19, Постановах Верховного Суду від 31.08.2022 р. у Справі № 202/5330/19, від 14.09.2022 р. у Справі № 755/11636/21, від 16.11.2022 р. у Справі № 755/9486/21, від 08.02.2023 р. у Справі № 168/349/20 та від 06.11.2023 р. у Справі № 204/224/21, від 10.01.2024 р. у Справі № 727/5461/23 та від 02.06.2025 р. у Справі № 201/2056/22. З урахуванням того, що умова договору про сплату комісії/інших послуг є нікчемною, і зарахування коштів відповідача на погашення комісії/інших послуг є незаконним, то вищезазначена сума сплаченої комісії в розмірі 4899,30 грн., повинна бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, заборгованість за тілом кредиту складає 22163,51 грн., з розрахунку: (30700,87 грн. (кредит) - 3638,06 грн. (сплачене тіло кредиту) - 4899,30 грн. (сплачена комісія/інші послуги)). З урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного Суду, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 25782,58 грн., не підлягають задоволенню. Крім того, згідно Паспорту споживчого кредиту, в якому міститься порядок повернення кредиту, проценти за користування кредитом складають 6274,76 грн., а відповідачем згідно Розрахунку заборгованості як відсотки за користування кредитом сплачено 3854,96 грн., що свідчить про залишок заборгованості за процентами в розмірі 2419,80 грн. До того ж, звертає увагу на те, що і відсотки, і комісія згідно Розрахунку заборгованості нараховані по 14.11.2023 р., тобто поза межами дії Кредитного договору. Отже, з огляду на вищезазначене, позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 р. підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованість за основним боргом (за тілом кредиту) в розмірі 22163,51 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 2419,80 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та судові витрати, пов`язані зі сплатою витрат на правову допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредитування та страхування №Z62.22268.005942242 відповідно до умов Договору Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35306 грн., який складається з 30700, 87 грн. кредитних коштів та 4605,13 грн. страхового внеску, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п.1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, а відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував і станом на 19.12.2023 року заборгованість [PERSON] становила 72180,61 грн., що складається із: заборгованість за основним боргом 31667,94 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 14730,09 грн., заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 25782,58 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитним договором № Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право вимоги за Договором № Z62.22268.005942242 від 13.11.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди на то боржника. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 25782,58 грн. Згідно п. 1.5 Кредитного договору під час користування Кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначена цим Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку №1 як «інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно діючих Тарифів є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на Веб сайті банку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісіями. Крім того з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було сплачено: тіло кредиту в розмірі 3638,06 грн., проценти в розмірі 3854,96 грн. та комісію в сумі 4899,30 грн. Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. На підставі ст. 534 ЦК України кошти в сумі 4899 грн. 30 коп. мають бути віднесені на сплату процентів за кредитним договором в першу чергу. Відповідно до пункту 5 Кредитного договору порядок повернення кредиту, сторони вирішили, що за період з 13.12.2019 по 13.11.2021 р. розмір відсотків становить 6274,76 грн., однак враховуючи, що [PERSON] сплатив комісію в розмірі 4899,30 грн., то суд дійшов висновку, що у відповідачем було надмірно сплачено заборгованість по сплаті процентів які необхідно віднести на погашення заборговані по тілу кредиту (6274,76 (проценти по п. 5 Договору) - 3854,96 грн. (сплачені проценти) 4899,30 грн. (комісія) = 2479,50 грн. Отже суд, дійшов висновку про те, що позов Банку підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню заборговані за тілом кредиту 29188,44 грн. (35306 грн. тіло кредиту 3638,06 грн. сплачено тіло кредиту 2479,50 надмірно сплачені проценти = 29188,44 грн.) Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок (29188,44 грн. (сума, задоволена судом) х 3028 грн. (сума судового збору за позовну заяву): 72180,61 грн. (загальна сума позову). Крім того, в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача Вендель О.М. просив витрати, пов`язані зі сплатою витрат на правову допомогу, задовольнити пропорційно сумі задоволених вимог. Розмір витрат на правничу допомогу підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, додатковою угодою №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 р., актом прийому передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025 року. Відповідно до акту прийому передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025 року адвокат Ушакевич М.П. надала позивачу такі послуги з юридичної допомоги: проведення консультації з клієнтом, здійснено проведення документів та підготовлено проект позовних заяв для направлення до суду, яка складає 7000 грн.. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2830 (дві тисячі вісімсот тридцять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок судових витрат на професійну правничу допомогу збору (29188,44 гривень х 7000 гривень) / 72180,61 гривень). На підставі викладеного і

Outcome: partial