Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2025 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 14 січня 2025 року №882. Ухвалою судді від 17 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Доводи позивача викладені у позові. Позивач, як новий кредитор на підставі договору факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022, просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 4119582 від 07.05.2021 у загальному розмірі 30 900 грн (з яких 10 000 грн тіло кредиту та 20 900 грн нараховані проценти), посилаючись на те, що первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконав зобов`язання щодо надання коштів, тоді як Відповідач порушив умови договору, не повернувши кредит у встановлений строк та не здійснивши оплату за час користування грошима, зокрема протягом періоду автопролонгації. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 07 травня 2021 року між ТОВ "Авентус України" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4119582, за умовами якого відповідачу надається кредит в розмірі 10000 грн., строком на 20 днів, стандартна процентна ставка 1,90%в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка визначена п.1.7.1 Договору та становить 35610,29 %. Загальна вартість кредиту складе 13800,00 грн. Згідно листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №2047 від 29.06.2022 відповідачу на платіжну картку [NUMBER] перераховано 10000 грн. 27.05.2021 о 18:26 год. транзакція №941494640. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №4119582 не виконав, обумовлену договором суму позивачу не повернув. 21 червня 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу №21-06/2022, за яким ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло статусу кредитора за кредитним договором від 07.05.2021 року №4119582. Згідно наданого розрахунку загальна заборгованість [PERSON] , становить 30900 грн. з яких: 10000 грн. тіло кредиту, 20900 грн. нараховані відсотки. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Висновки суду. Оцінивши надані докази та розрахунки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі. Встановлено, що Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором № 4119582 від 07.05.2021, що призвело до утворення заборгованості перед новим кредитором (Позивачем) у розмірі 30 900 грн., з яких: 10 000 грн. тіло кредиту, 20 900 грн. проценти. Оскільки Відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання, Позивач, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, правомірно нарахував інфляційні втрати у розмірі 8 157,60 грн за період з лютого 2022 по квітень 2023 року та 3% річних у сумі 1 541,61 грн за 607 днів прострочення. Суд перевірив надані розрахунки та визнав їх такими, що відповідають фактичним обставинам та вимогам закону, а загальна сума до стягнення становить 40 599,21 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, на відповідача покладається обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат по сплаті судового збору. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн., що був сплачений позивачем при поданні позову. Розглянувши вимогу Позивача про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу повинні бути документально підтверджені та безпосередньо стосуватися розгляду конкретної справи. Хоча Позивачем надано Договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, укладений з адвокатом Крюковою М.В., платіжну інструкцію №859 від 19.09.2023 та звіт про надані послуги, ці документи не містять відомостей, які б ідентифікували даний спір. Зокрема, у звіті та платіжних документах відсутнє посилання на те, що послуги надавались саме для підготовки позову до [PERSON] щодо стягнення боргу за кредитним договором №4119582. Оскільки надані докази мають загальний характер і не підтверджують зв`язок понесених витрат саме з цією справою, суд вважає їх неналежними в розумінні ст. 7779 ЦПК України. Таким чином, витрати на правничу допомогу покладаються на Позивача та стягненню з Відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial