Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з вище вказаним позовом до [PERSON] у якому просив стягнути заборгованість за договором № 23.01.2025-100001745 від 23.01.2025 та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно умов кредитного договору № 23.01.2025-100001745 від 23.01.2025 відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн, строком на 140 днів. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11949,54 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн, відсотків в розмірі 5040 грн, комісії в розмірі 159,54 грн та неустойки в розмірі 2250 грн. Ухвалою від 06.08.2025 прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до змісту позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив заяв про відкладення розгляду справи не подавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що 23.01.2025 між ТОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору та квитанції про перерахунок коштів, відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн, строком на 140 днів. Згідно довідки-розрахунку по кредитному договору № 23.01.2025-100001745 від 23.01.2025 встановлено, що [PERSON] , станом на дату звернення, заборгував позивачу 11949,54 грн, з яких основний борг 4500 грн, відсотки в розмірі 5040 грн, комісія в розмірі 159,54 грн та неустойка в розмірі 2250 грн. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи, що [PERSON] не сплатив кошти за користування кредитом, тому вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісію є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується неустойки в розмірі 2250 грн, то суд вважає, що позивач не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а саме від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), які підлягають списанню кредитором, позов підлягає частковому задоволенню. За таких обставин суд дійшов висновку, що в частині, щодо стягнення неустойки, позов не підлягає задоволенню з вищенаведених мотивів. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 9699,54 / 11949,54 х 100 = 81,17% або 1966,26 гривень (2422,40 х 81,17%). На підставі викладеного та

Outcome: partial