Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Краматорської міської Ради, до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, у якій позивач просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.12.2022 року, РНОКПП: [NUMBER] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , за її місцем проживання. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з кінця вересня 2020 року [PERSON] почала спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] у м. Краматорськ Краматорського району Донецької області. Відповідач мав посвідку на тимчасове місце проживання на території України. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, в березні 2022 року, вони разом евакуювались із м. Краматорськ до Німеччини, де продовжили спільне проживання. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки у них не склалися, тому з квітня 2023 року сумісне проживання припинено. Позивачка разом із малолітньою дитиною повернулась на постійне місце мешкання до м. Краматорськ Краматорського району Донецької області. На теперішній час позивачка разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Після повернення в Україну будь-який зв`язок позивачка із відповідачем не підтримує. Так як син позивачки не має місця реєстрації на території України, то вона звернулась із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини до Андріївської сільської ради Краматорського району Донецької області на що позивачці було відмовлено у реєстрації малолітньої дитини так, як необхідний дозвіл батька. Наразі між позивачкою та відповідачем відсутній будь-який зв`язок, вони взагалі не спілкуються, батько не цікавиться життям сина, тому досягнути спільної згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітній син не має можливості. У зв`язку з ситуацією, що склалася позивачка вимушена звернутися до суду за захистом найвищих інтересів своєї дитини та просити суд визначити з нею місце проживання сина, [PERSON] , [INFO] з огляду на наступне. Із народження син постійно перебуває під опікою позивачки, вона з сином нерозлучні та між ними існують теплі стосунки, вона добросовісно виконую свої материнські обов`язки, веде нормальний спосіб життя, не має поганих звичок (не пале, не вживає спиртних напоїв, не вживає наркотичних засобів), не перебуває на обліку в психіатричних чи наркологічних диспансерах, повністю дієздатна, має стійкі соціальні зв`язки. Квартира, у якій позивачка проживає з сином, належить її матері - [PERSON] , [INFO] . В квартирі, в якій вони проживають для сина створені всі необхідні умови для його комфортного проживання, розвитку та відпочинку, син забезпечений всіма необхідними матеріально-побутовими умовами. Матеріальне становище позивачки і матеріальне становище її батьків є достатнім для повноцінного проживання їх дитини разом із нею. Також позивачка приділяє значний час розвитку сину. Позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу здійснювати свої права та обов`язки як батька щодо спільного сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.12.2022 року, РНОКПП: [NUMBER] . Також позивачка зазначає про те, що відповідач не надає сину ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення. На час звернення до суду із позовом про визначення місця проживання дитини в Дніпровському районному суді Дніпропетровської області знаходилась на розгляді цивільна справа № 175/1223/25, у якій було ухвалено рішення 17.07.2025 року, яким позов задоволено та стягнуто аліменти. Отже, з урахуванням віку дитини, її потреб, інтересів та усталеного способу життя, враховуючи, що позивачка як мати піклується про свого сина, створює йому всі необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує його всім необхідним, харчуванням, одягом, тощо, піклується про його стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток з огляду на психологічний контакт між нею та сином та їх прив`язаність одне до одного для забезпечення найвищих інтересів її сина, вона звернулася із вищезазначеною позовною заявою до суду про визначення місця проживання дитини. 19.05.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано строк цією ухвалою на усунення недоліків - 10 днів. 09.06.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відкриття провадження та цією ж ухвалою справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. 15.10.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справ безпосередньо до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце слухання справи, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, місце та час слухання справи шляхом направлення кореспонденції за адресою місця реєстрації та оголошенням на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце слухання справи, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. 29.07.2025 року на адресу Дніпровського районного суду Дніпровської області надійшов висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] № 01-49/1812 від 18.07.2025 року, у якому було зазначено про те, що враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] доцільно визначити його місце проживання у родині матері - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з неявкою сторін на розгляд справи суд ухвалює заочне рішення та постановляє ухвалу про проведення заочного розгляду справи, відповідно до вимог статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, висновок, наданий органом опіки та піклування Краматорської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та обставини, зазначені у висновку, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності відповідача та про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору. У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] № 01-49/1812 від 18.07.2025 року, орган опіки та піклування Краматорської міської ради, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] , про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , встановив наступне. З вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , перебувала у фактичних сімейних відносинах з [PERSON] , [INFO] ; від яких мають малолітню дітину, [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися, тому з квітня 2023 року [PERSON] з [PERSON] стали проживати окремо; малолітній [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; яка займається вихованням та розвитком сина. Орган опіки та піклування Краматорської міської ради ніякої компрометуючої інформації стосовно неналежного виконання батьками: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків відносно малолітнього, [PERSON] , [INFO] , не отримував; до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] не притягувались. Спеціалістами служби у справах дітей Краматорської міської ради були обстежені житлово-побутові умови проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Для проживання дитини та повноцінного розвитку: є окреме спальне місце, чиста постільна білизна, одяг та взуття за віком та сезоном, засоби гігієни та багато іграшок. Відповідно до даних викладених у позовній заяві [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] , про визначення місця проживання дитини, батько, [PERSON] проживає в Німеччині. За телефоном, вказаним у позовній заяві, зв`язатись з [PERSON] не вдалось. [PERSON] , [INFO] , пояснила, що вона не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з сином. [PERSON] , [INFO] , він не позбавлений відомостей щодо місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] бажає встановити місце проживання сина, [PERSON] , [INFO] , разом з собою за адресою: [ADDRESS] . Тому у зв`язку з вищеперерахованим, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне визначити його місце проживання у родині матері - [PERSON] , [INFO] . Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтвердилась доцільність та необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини саме з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору, а саме: 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок). На підставі викладеного та

Outcome: approved