Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ДЕБЕТ ФОРС», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, в якій просить: визнати виконавчий напис № 2869 від 09.03.2021 виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 10.07.2023 позивачці стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2869 від 09.03.2021, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. відносно неї відкрито виконавче провадження № 65084126. Виконавчий напис від 09.03.2021 вона не отримувала, отримала його лише у приватного виконавця. Початковим договором, з якого виникли вказані правовідносини, є договір №5009431356 від 20.05.2014, укладений між нею та АТ «АЛЬФА-БАНК». Виконавчим написом нотаріуса від 09.03.2021 було задоволено вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», стягнуто з [PERSON] за період 16.01.2019 по 03.03.2021 включно суму у загальному розмірі 213192,27 гривень. В подальшому на підставі неодноразово укладених договорів про відступлення прав вимоги право вимоги за вказаним виконавчим написом перейшло до ТОВ «ДЕБЕТ ФОРС». Вважає, що виконавчий напис № 2869 від 09.03.2021 є таким що порушує норми чинного законодавства. Виконавчий напис вчинений на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», не підлягає виконанню, оскільки ця особа не є ані первинним, ані безпосереднім кредитором за кредитним договором № 5009431356 від 20.05.2014, укладеним нею з АТ «АЛЬФА-БАНК». Право вимоги за вказаним договором неодноразово відступалось. При вчиненні виконавчого напису не було надано належних доказів: безспірності заборгованості, повного та належного документального підтвердження безперервного ланцюга правонаступництва, що є обов`язковими умовами відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, що подаються нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням встановленого порядку, без дотримання належної правової процедури, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16). Учасники розгляду справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 30 грудня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлено, що09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В було вчинено виконавчий напис №2869 про звернення стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 500941356 від 20.05.2014, який укладений між АТ «АЛЬФА-БАНК» (правонаступник ТОВ «Кредитні Ініціативи») та [PERSON] , за період 16.01.2019 року по 03.03.2021 року. Сума заборгованості складає 213192,27 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 49833, 69 грн, сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 163358,58 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 1500,00 гривень, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 214692,27 гривень (а.с. 8). 08.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №65084126 з примусового виконання виконавчого напису №2869 виданого 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму боргу у розмірі 214692,27 гривень (а.с. 6 7). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено у главі 14 вказаного Закону та главі 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону (тут і далі - в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону № 3425-XII захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з частиною 1 статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.11.2020 у справі № 200/3452/17 висловився про те, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Отже, відповідачем за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, має бути особа, на користь якої звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом. При цьому заміна стягувача у виконавчому провадженні не змінює реального складу учасників спірних правовідносинах, адже предметом спору є саме виконавчий напис, вчинений на користь певної особи. За матеріалами справи вбачається, що предметом судового спору в цій справі є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, яким звернуто стягнення з [PERSON] яка є боржником за кредитним договором № 500941356 від 20.05.2014, який укладений між АТ «АЛЬФА-БАНК» (правонаступник ТОВ «Кредитні Ініціативи»), на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, у справі, що розглядається, належним відповідачем за вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є ТОВ «Вердикт Капітал», проте звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач визначила відповідачем ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Суд, у силу своїх процесуальних повноважень, не має права самостійно залучати до участі у справі інших осіб без відповідного клопотання позивача. У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011 вказано про те, що суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначеної процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннюслід відмовити у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Outcome: dismissed