Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, а також змінити прізвище на дівоче « [PERSON] ». В обґрунтуванні позовних вимог вказує, що 22.06.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у [ADDRESS] . Вказує, що останні роки відповідач зловживає алкогольними напоями та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відновини сенсу немає. Відповідач постійно виявляє до неї неповагу, вчиняє сварки. Вищенаведене призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В подальшому позивач не бажає продовжувати подружні відносини і бажає розвірвати шлюб, укладений між ними. Спору щодо поділу спільного сімейного майна подружжя немає, після розірвання дитина буде продовжувати проживання з позивачем.Також вказує, що після розірвання шлюбу позивач бажає змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 05.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань, пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. 08.12.2025 року на адресу суду позивач [PERSON] подала заяву, згідно змісту якої просить суд не змінювати їй прізвище на дівоче « [PERSON] », а залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що сторони зареєстрували 22.06.2013 року шлюб, про що складено актовий запис № 55. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.06.2014 року, виданим виконавчим комітетом Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про що складено актовий запис №15. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позивачу після розірвання шлюбу слід залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved