Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 15.12.2025, стягнути заборгованість за кредитним договором №55792-03/2025 від 26.03.2025 у розмірі 53600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог указано, що 26.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №55792-03/2025, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит у розмірі 20000,00 грн, строком на 120 днів, процентна ставка 0,9% та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 53600,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 20000,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 21600,00 грн, 10000,00 грн заборгованості за пенею (штрафами), та комісією 2000,00 грн. 31.10.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області на підставі ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.10.2025 надійшла вказана цивільна справа за підсудністю. 03.11.2025 судом позовну заяву залишено без руху. 07.11.2025 позивач усунув недоліки. Відповідно до ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 10.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання про витребування доказів. У судове засідання представник ТОВ «Стар Файненс Груп» не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив не подавав. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 29.12.2025 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного їх дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.03.2025 [PERSON] заповнив заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, у якій зазначив свої персональні відомості ( а.с. 19-20). 26.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №55792-03/2025 ( а.с. 14-18). Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора Y972. Згідно зі п. 1.1 Договору відповідачу надається кредит у розмірі 20000,00 грн на строк 120 днів (п. 1.2 Договору). Дата надання кредиту 26.03.2025, дата повернення кредиту 23.07.2025. Відповідно до п. 1.4 договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти у розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості. Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії одноразова комісія. Згідно з п. 1.4.1 договору денна процентна ставка складає 0,98%. Відповідно до п. 7.1 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного п. 1.2 цього Договору. 26.03.2025 відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту ( а.с. 21-24). На виконання умов договору 26.03.2025 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн, шляхом перерахунку на його банківський рахунок, що вбачається із Квитанції про зарахування №691250379 від 26.03.2025 на суму 20000,00 грн та листа Сервіс Онлайн Платежів №3426_250729151439 від 29.07.2025 ( а.с. 10-11). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №55792-03/2025 від 26.03.2025, заборгованість 53600,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 20000,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 21600,00 грн, 10000,00 грн. заборгованості за пенею (штрафами), та комісією 2000,00 грн ( а.с. 12-13). Крім того, відповідно до інформації АТ « УНІВЕРСАЛБАНК» на ім`я [PERSON] у банку емітована платіжна картка , на яку , згідно руху коштів по карті, 26.03.2025 зараховані кошти у сумі 20 000,00 грн від STARFIN_IPAY ( а.с. 79,81,82). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, відомостей про погашення заборгованості відповідачем повністю або частково не надано , внаслідок чого утворилась заборгованість: 20000,00 грн основного боргу, заборгованості за процентами у розмірі 21600,00 грн, комісії 2000,00 грн, розмір якої відповідачем не спростований, суд приходить до висновку про наявність порушеного права позивача, яке підлягає захисту, шляхом стягнення вказаної заборгованості з [PERSON] . Щодо вимог про стягнення неустойки у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями частини 1статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Поряд з тим, відповідно до пункту 18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи наведені приписи чинного законодавства, вимоги про стягнення неустойки є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1970,38 грн (81,34 %), сплачений при поданні позову відповідно до платіжної інструкції № 4017 від 11.08.2025. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Нормами статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: ордер на надання правничої допомоги серія ВІ №1326841, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №4441 адвоката Колеснікової Ірини Олександрівни, договір про надання правової допомоги №039-25 від 01.08.2025, укладений між адвокатом Колесніковою І.О. та ТОВ «Стар Файненс Груп», додаток №1 до договору від 01.08.2025, детальний опис робіт виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання договору про надання правової допомоги №039-25 від 01.08.2025. Ураховуючи наведене, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, які понесені та належним чином підтверджені позивачем, у розмірі пропорційному задоволеним вимогам 5693,80 гривень.

Outcome: partial