Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101708682859306 від 23.02.2024 у розмірі 62143,12 грн., з них: 48523,34 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 13134,45 грн. - загальна заборгованість за відсотками; 485,33 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Вимоги мотивовані тим, що 23.02.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком зазначений кредитний договір щодо надання кредиту в розмірі 60 000,00 грн., строком на 60 місяців (тобто до 22.02.2029) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. (Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Станом на 02.10.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 62143,12 грн., з них: 48523,34 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 13134,45 грн. - загальна заборгованість за відсотками; 485,33 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. 16.10.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду відповідно до інформації, яка міститься в матеріалах цивільної справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.02.2024 Рогальська підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-БАНК, згідно якої приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНК. В той же день він підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою\\рахунком. Згідно заяви про надання послуги №АВН0СТ155101708682859306 від 23.02.2024 просив надати йому в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на суму 60000 грн., строком кредиту на 60 місяців, який зобов`язався повернути до 22.02.2029 (п.5 Договору), зі сплатою процентів у розмірі 85% на рік (п.6 Договору). Підтвердив, що кредитний договір складається із заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту. Крім того ним був підписаний паспорт споживчого кредиту. Зазначені документи підписані [PERSON] електронним підписом. 23.02.2024 було здійснено переказ коштів у сумі 60000 грн., згідно договору №АВН0СТ155101708682859306 від 23.02.2024, що підтверджується меморіальним ордером. Відповідно до наявної у матеріалах справи заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101708682859306 від 23.02.2024 [PERSON] було надано рахунок № [NUMBER] для погашення заборгованості. Як вбачається з дослідженого судом розрахунку за договором АВН0СТ155101708682859306 від 23.02.2024, укладеним між АТ «Акцент Банк» та [PERSON] станом на 02.10.2025 виникла заборгованість в сумі 62143,12 грн., яка складається з: 48523,34 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 13134,45 грн. - загальна заборгованість за відсотками; 485,33 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд вважає доведеним існування визначеної до стягнення заборгованості в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків. Щодо стягнення нарахованої пені у сумі 485,33 грн., суд зазначає таке. «Обґрунтовуючи стягнення заборгованості у цій частині, позивач посилається на те, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Слід зазначити, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX (набрав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.) вимога пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється». Суд з цього приводу зазначає таке. За змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказувало АТ «Акцент-Банк», так і п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Суд підкреслює, що приписи п.6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» (далі за текстом Закон), на які посилається позивач, не мають пріоритету у застосуванні у порівнянні з п.18 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України», оскільки, положення Закону не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX. Отже, на договори споживчого кредиту, що зберігають свою дію після спливу 30 днів з дня набрання чинності вищевказаним Законом (з 23.01.2024 року) також поширюється обмеження щодо заборони нарахування неустойки (штрафу, пені), передбачені ЦК України, тому у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 485,33 грн., слід відмовити, та стягнути з відповідача суму заборгованості за виключенням пені. Окрім того, позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Така сума судового збору була сплачена позивачем з огляду на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судовий збір в сумі 2403,26 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial