Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1778259 від 19.09.2024 року в загальному розмірі 28 774,00 грн, а також судовий збір в сумі 2 422,40грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.09.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», було укладено Договір №1778259 про надання споживчого кредиту. Згодом, відповідач звернулась до ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» шляхом вчинення дії у відповідному розділі ІТС Товариства і ініціювала внесення змін до Догвоору в частині збільшення суми кредиту. Після задоволення вказаного запиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду до Договору, яку відповідач акцептувала шляхом підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в сумі 6 000,00 грн шляхом перерахування коштів на її банківську картку № [NUMBER] , строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % в день в межах строку кредитування. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на рахунок останньої. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 31.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (надалі Позивач, Новий кредитор) укладено Договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до умов якого фактор (новий кредитор) набуває права вимоги від клієнта (первісного кредитора) та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1778259 від 19.09.2024 року в загальному розмірі 28 774,00грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1778259 від 19.09.2024 становить 28 774,00 грн, та складається з заборгованость по тілу в сумі 6 000,00грн, заборгованості по відсоткам в сумі 11 380,00 грн, та пені в сумі 11 394,00грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором, а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн. Ухвалою від 30.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судові засідання, призначені на 24.11.2025 та 08.01.2026, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця її проживання, зареєстровану в установленому порядку. При цьому, поштове відправленняна 08.01.2026 року було отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Крім того, виклик відповідача в судове засідання на 08.01.2026 також було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 19.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 1778259 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Умовами договору передбачено, що: 1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 1 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. 1.3. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 дні (в)(день). 1.4. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору. 1.4.1. У Споживача відсутнє право ініціювати продовження строку кредитування або строк виплати кредиту за Договором. 1.5. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.6. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 1.7. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. 1.8. Загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3 600,00 грн. Згідно 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Відповідач відповідно до умов Кредитного договору в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти Кредитний договір та підписала Кредитний договір 19.09.2024 року о 16:23:03 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором С416, надісланий на номер телефону відповідача. Крім того, відповідачем шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором було підписано Графік платежів, який є Додатком 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1778259 від 19.09.2024 року, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, яке є Додатком 2 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1193007 від 24.12.2023 року, та Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка. Згідно довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 04.04.2025 року вих.№20250404-2332, 19.09.2024 року о 16:42:21 кошти в сумі 1 000,00 грн було успішно перераховано на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 49с00533-852е-4d46-94aa-1ebde4389086, номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - с438fc11d6023538a4ab4d89e146e758, код авторизації 330334, Банк-еквайр АТ «ПУМБ». 22.09.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1778259 від 19.09.2024 року, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5 000,00 грн, тобто сума кредиту складає 6000,00 грн. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначили, шр на момент укладення цієї Додаткової угоди, денна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строк коримистування кредитом 0,99% в день. Загальні витрати зазначені в Договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 21 400,00 грн. Додаткову угоду до договору№1778259 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.09.2024 року, та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідачем підписано 22.09.2024 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором К618. Згідно довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 04.04.2025 року вих.№20250404-2333, 22.09.2024 року о 17:57:07 кошти в сумі 5 000,00 грн було успішно перераховано на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 3bf023f6-0084-4138-ad50-abc8b6548069, номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - 42c2308442bb90d4583c99f92ae2448d, код авторизації 487346, Банк-еквайр АТ «ПУМБ». Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №1778259 від 19/09/2024 року про надання споживчого кредиту, станом на 31.03.2025 року за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 28 774,00 грн, з яких: заборгованість по тілу в сумі 6 000,00грн, заборгованість по відсоткам в сумі 11 380,00 грн, та пеня в сумі 11 394,00грн. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054,1055 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. 31.03.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-06/25, відповідно до п.2.1 якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Згідно п.3.1.3. Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора після підписання цього Договору, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників за формою Додатку 5 до цього договору, та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правом вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 2 935 927,65 грн, без ПДВ. Згідно п.4.2 Договору факторингу Фактор сплачує Клієнту фінансування, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта у сумі, що зазначена у п.4.1 цього Договору, на рахунок Клієнта, вказаного в Розділі 14 цього Договору, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Договору. Відповідно до копії платіжної інструкції №10015 від 01.04.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» сплачено на рахунок ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошові кошти в сумі 2 935 927,65 грн. Згідно копії витягу з реєстру боржник до Договору факторингу від 31.03.2025 року №01.02-06/25, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором №1778259 від 19.09.2024 року в загальному розмірі 28 774,00 грн, з яких 6 000,00 грн сума простроченого основного боргу за кредитом, 11 380,00 грн сума нарахованих процентів, 11 394,00грн сума штрафних санкцій. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що позивач на даний час є правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту та сплати нарахованих процентів матеріали справи не містять, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сума простроченого основного боргу за кредитом в розмірі 6 000,00 грнта суми нарахованих процентів в розмірі 11 380,00 грн. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 11 394,00грн з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею в сумі 11 394,00 грн є необгрунтованими і до задоволення не підлягають. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 1 463,17 грн (17 380,00*100/28 774,00*2422,4/100) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial