Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 40 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2023 року Відповідач, керуючи транспортним засобом «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », у м. Києві, допустив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі - Потерпілий). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу засобом «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213986351. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 25.01.2024 у справі № 760/30194/23 Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зазначає, що з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник (Потерпілий) та надав всі необхідні документи. На підставі наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 0498/11711/59/24. На підставі вищезазначеного страхового акту ПрАТ «CK «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 40 000,00 грн. При цьому вказує, що оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння, то у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 04.04.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Букіної О.М. 10.04.2025 надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 11.04.2025, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Дану кореспонденцію відповідачем отримано не було та конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Відзив на позов Відповідач у встановленому законом порядку строк не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2023 року Відповідач, керуючи транспортним засобом «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », у м. Києві, допустив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі - Потерпілий). Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 25.01.2024 у справі № 760/30194/23 Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Отже, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України Відповідач є особою відповідальною за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина Відповідача встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована за полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213986351. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник (Потерпілий), надавши всі необхідні документи. На підставі наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт №0498/11711/59/24. Нормами статті 5 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об?єктом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов?язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров?ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Пунктом 36.4 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов?язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов?язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. На підставі вищезазначеного, враховуючи страховий акт № 0498/11711/59/24 ПрАТ «CK «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 40 000,00 грн. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З наявною у матеріалах справи постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 25.01.2024 у справі № 760/30194/23, судом встановлено, що від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] відмовився, а відтак вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Суд бере до уваги, що жодних обґрунтованих заперечень та доказів, які б спростовували розрахунки вартості матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу надано не було, а тому суд вважає вказаний розрахунок належним і допустимим доказом розміру завданих позивачу збитків та покладає його в обґрунтування свого рішення. Доказів того, що Відповідач в добровільному порядку здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сума судового збору 2 422,40 грн.

Outcome: approved