Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, мотивуючи тим, що 26.11.2024 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0307927а4ва на транспортний засіб ВМW реєстраційний номер [NUMBER] . 23.04.2025 року [PERSON] керуючи велосипедом «Silver 500» допустив зіткнення з транспортним засобом ВМW реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду відповідача було визнано винним у адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 124 КупАП. В результаті цієї ДТП страхувальник звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та АТ «СК «АРКС» здійснила виплату в розмірі 31636,91 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП відповідем не була застрахована. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у [PERSON] виникло зобов`язання перед позивачем на відшкодування завданих збитків в межах сплаченого страхового відшкодування. В зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 31636,91 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача: [ADDRESS] . Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] з 05.09.2023 року є власником транспортного засобу марки ВМW, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 12). Також він володіє посвідченням водія категорії «В», «С» (а.с. 12). Судом встановлено, що 23.04.2025 року о 14:31 год. по вул. Д.Нечая, 76 в м. Вінниця водій [PERSON] , керуючи велосипедом марки «Silver 500», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної шидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «ВМW» д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобіль отримав меанічні пошкодження. За наведених вище обставин постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2025 року у справі № 127/13233/25 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 29). Постанова суду набрала законної сили 11.07.2025 року. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже вина зазначеної особи у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Перелік пошкоджень транспортного засобу марки «ВМW» д.н.з. [NUMBER] вказаний у акті огляду транспортного засобу від 23.04.2025 року (а.с. 30). Як встановлено судом, транспортний засіб ВМW, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] на час вказаної ДТП був застрахований [PERSON] у АТ «СК «АРКС», що підтверджується договором страхування наземного транспорту «Все включено» від 26.11.2024 року (а.с. 13-15). 23.04.2025 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та виплату страхового відшкодування (а.с. 11). Як вбачається з рахунку на оплату від 06.05.2025 року, виконаного ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля ВМW, д.н.з. [NUMBER] становить разом з ПД 31636,91 грн. (а.с. 37). Вказана сума також підтверджується розрахунком страхового відшкодування, виконаним позивачем (а.с. 38). Відповідно до страхового акту №АRХ4414127 подія визнається страховим випадком, а збитки підлягають відшкодування в розмірі 31636,91 грн. (а.с. 39). Вказана сума була сплачена позивачем на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №1134774 від 07.05.2025 року (а.с. 41). Позивачем 06.08.2025 року було надіслано відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 42). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Таким чином страховик [PERSON] виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в межах страхової суми (ліміту відповідальності). Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст. 993 ЦК України у системному зв`язку зі ст. 990 цього Кодексу та ст. 108 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Як встановлено судом вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, була відшкодована позивачем у повному розмірі, а тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню фактичний розмір понесених витрат на виплату страхового відшкодування у розмірі 31636,91 грн., тому позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved