Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У березні 2025 року керівник Солом`янської окружної прокуратури м. Києва Даракчі О.Г. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні об`єктом екомережі - земельною ділянкою водного фонду. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва. Згідно з п. 7 зазначеного рішення міської ради передано громадянам у приватну власність земельні ділянки загальною площею 99 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (додаток 1) та загальною площею 38 га для ведення садівництва (додаток 2) у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Крім того, зазначеним рішенням внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, а саме: вирішено територію, яка передається відповідно до цього рішення, вилучити із зони зелених насаджень загального користування та перевести за функціональним призначенням до території садибної житлової забудови (п. 2 рішення). Згідно з п. 974 Додатку 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 [PERSON] передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:72:563:0113 по [ADDRESS] . Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30.07.2024 № 0570202/1-10278 встановлено, що на підставі вказаного рішення Київської міської ради [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 906336, який зареєстрований 02.11.2009 в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-04389. Крім того, за інформацією Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 17.01.2025 № 10-10-0.222-388/2-25 встановлено, що в Державному земельному кадастрі 02.11.2009 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:563:0113, яка розташована за адресою: [ADDRESS] -є; площа - 0,1000 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відомості щодо державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Встановлено, що пункт 974 додатку 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 прийнято в порушення вимог законодавства та підлягає скасуванню. Рішенням Київської міської ради від 15.03.2007 № 253/914 «Про затвердження проектів прибережних захисних смуг водних об`єктів та схем зовнішніх меж прибережних захисних смуг об`єктів водного фонду у районах міста Києва» затверджено «Проект прибережних захисних смуг водних об`єктів м. Києва. Солом`янський район», який розроблений ДП «Інститут Київгенплан» ВАТ «Київпроект» на замовлення Управління охорони навколишнього природного середовища Київської міської державної адміністрації у 2004 році. За даними вказаного проекту в таблиці 1 наведено Перелік об`єктів водного фонду, розташованих у межах Солом`янського району міста Києва, серед якого зазначено річку Нивка (номер об`єкта по плану поз.184). Згідно з вказаним Проектом річка Нивка, поз. 184 (аркуші 7, 8) належить до малих річок, загальна довжина 22,4 км, площа водозбору, орієнтовно, 76,70 кв.км. В межах району довжина р. Нивка становить 2,8 км. По всій території району, від вул. Крейсера Аврори до перетину з залізницею, р. Нивка тече у відкритому руслі за виключенням окремих ділянок, де перетинає вуличну мережу. Характеристика водного об`єкту: номер об`єкту по плану - 184, назва - р. Нивка, місцезнаходження - вул. Крейсера Аврори до перетину з залізницею, сел. Жуляни, довжина, м - 22400 , у т.ч. в межах району 2800, ширина, м - 0.5:1.5, походження - природне, джерела живлення - поверхневий стік, підземні води, джерела забруднення - випуски дощової каналізації, поверхневий стік, наявність і стан гідротехнічних споруд - дамби, характеристика використання прилеглої території - садибна забудова, зелена зона, площа прибережної захисної смуги, га - 5.8. Крім того, в Проекті зазначено, що прибережну захисну смугу (зовнішню межу) р. Нивка у сел. Жуляни (арк. 7) на вільній від забудови території встановити шириною 25 м від урізу води на ділянках: від вул. Повітрофлотської до вул. Робітничої; від вул. Робітничої до вул. Шевченка; від вул. Шевченка до перетину із залізницею. Таким чином, зазначене підтверджує існування на території мікрорайону Жуляни по [ADDRESS] водного об`єкту - річки Нивка. Крім того, розташування вказаного водного об`єкту на території [ADDRESS] , зокрема, ще у 2008 році, підтверджується інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 20.01.2025, наданою на запит Солом`янської окружної прокуратури міста Києва та протоколом огляду місцевості від 08.01.2025. Аналізом схеми місця розташування вищезазначеної спірної земельної ділянки та кадастрового плану, встановлено, що на земельній ділянці площею 0,1 га (кадастровий номер 8000000000:72:536:0113) розташоване русло [ADDRESS] та вказана земельна ділянка повністю потрапляє в межі прибережної захисної смуги зазначеного водного об`єкта. Також, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42023102090000244 від 28.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відділом дізнання Солом`янського УП ГУ НП у місті Києва за участі відповідних спеціалістів 08.01.2025 проведено огляд земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS] , зокрема, з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 та складено протокол огляду з фототаблицею. З протоколу огляду вбачається, що земельні ділянки розташовані одним масивом, не мають ніякого розмежування території одна від одної та не огороджені. На земельних ділянках ростуть зелені насадження. На оглянутих земельних ділянках, зокрема на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 розташоване русло річки Нивка, що протікає у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському районі міста Києва. Інженером-геодезистом комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» складено Технічний звіт щодо вишукувальних робіт при здійсненні моніторингу земель та контролю за їх використанням і охороною - матеріали топографо-геодезичних та вишукувальних робіт земельних ділянок за адресою: вул. Шевченка. Так, відповідно до Збірного кадастрового плану земельних ділянок по Шевченка, які були обстежені 08.01.2025, спірна земельна ділянка повністю потрапляє в межі прибережної захисної смуги, визначеної навколо річки Нивка шириною 25 м від водойми. Таким чином, враховуючи графічні матеріали, матеріали геодезичних вишукувань, схеми та відомості, що зазначені у Проекті прибережних захисних смуг водних об`єктів у Солом`янському районі міста Києва, земельна ділянка площею 0,1 га (кадастровий номер 8000000000:72:536:0113) по вул. [ADDRESS] повністю потрапляє в прибережну захисну смугу річки Нивка, а отже відповідно до норм земельного та водного законодавства відноситься до земель водного фонду. Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. Статтею 6 Водного кодексу України передбачено, що води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Статтею 85 Водного кодексу України визначено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Таким чином, розташування спірної земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 у межах прибережної захисної смуги річки Нивка у мікрорайоні Жуляни (вул. Шевченка), відповідно до вимог чинного законодавства, беззаперечно свідчить про її віднесення до земель водного фонду, що унеможливлює перебування цієї земельної ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для житлової забудови. Більше того, спірна земельна ділянка в будь-якому випадку в силу закону не могла надаватись ні у власність, ні у користування для цілей забудови. Крім того, цільове призначення вказаної земельної ділянки було змінено при її передачі [PERSON] з метою неправомірного позбавлення територіальної громади міста Києва права власності на землю водного фонду. Проте, така незаконна зміна не має правового значення, оскільки статус спірної земельної ділянки першочергово визначається розташуванням на ній об`єкта водного фонду і спеціальним режимом цих територій. За таких обставин, для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки водного фонду площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS], належним способом захисту порушених прав є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні вказаною земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування п. 974 Додатку 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 906313, який зареєстрований 02.11.2009 за № 06-7-0389, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 в Державному земельному кадастрі та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку водного фонду законному власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні об`єктом екомережі - земельною ділянкою водного фонду площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] шляхом: - визнання недійсним та скасування пункту 974 Додатку 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] ; - визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 площею 0,1 га по [ADDRESS] серії ЯЖ № 906313, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 02.11.2009 за № 06-7-04389 та виданий [PERSON] ; - скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 площею 0,1 га по [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі; - зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (ЄДРПОУ 22883141) земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] -є з приведенням її у придатний до використання стан, а Київську міську раду зобов`язати прийняти вказану земельну ділянку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2025 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомості - земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомості - земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 07 липня 2025 року від позивача надійшла заява про зміну предмету спору в якій позивач просить суд змінити предмет позову у справі № 760/7786/25 шляхом доповнення позовних вимог новими, виклавши резолютивну частину позовної заяви в наступній редакції: - усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні об`єктом екомережі - земельною ділянкою водного фонду площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] -є у Солом`янському районі містаКиєва шляхом: - визнати недійсним та скасувати пункт 974 Додатку 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] ; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 площею 0,1 га по [ADDRESS] серії ЯЖ №906313, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 02.11.2009 за № 06-7-04389 та виданий [PERSON] ; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 площею 0,1 га по [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі; - скасувати рішення державного реєстратора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Урдюк О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 17.04.2025 індексний номер 78451545 та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказане майно із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3125430980000, номер відомостей про речове право 59517799); - зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (ЄДРПОУ 22883141) земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] з приведенням її у придатний до використання стан, а Київську міську раду зобов`язати прийняти вказану земельну ділянку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Прокурор у судовому засіданні підтримав поданий позов з підстав зазначених у ньому. Просив суд задовольнити позов з урахуванням зміни предмету спору. Відповідач [PERSON] з`явився у судове засідання призначене на 16.12.2025 та заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає себе належним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 по [ADDRESS] -є. Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток у підсистемі «Електронний суд» про, що матеріали справи містять відповідні відомості. Заяв чи клопотань до суду не надходило. Відзиву, клопотань чи заяв на спростування чи визнання позову від відповідачів до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. Статтею 4 Водного кодексу України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Частинами 1, 3 ст. 85 Водного кодексу України встановлено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. У користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт. Згідно з частинами 1, 5 ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Вбачається, що стороною відповідача будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду суду не надано. Натомість, стороною позивача на підтвердження факту належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду надані наступні докази: - рішення Київської міської ради від 15.12.2008 № 222/922 « Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» (том 1 а.с. 31-61); - інформація Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України з додатками від 26.01.2025 у період з 01.03.2000 по17.11.2024 (том 1 а.с. 115-190); - протокол огляду місцевості від 08.01.2025, який складено за результатами проведення огляду спірної земельної ділянки в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42023102090000244 від 28.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та згідно якого встановлено, що, зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:536:0113 розташоване русло річки Нивка, що протікає у [ADDRESS] (том 1 а.с.191-201); - технічний звіт щодо вишукувальних робіт при здійсненні моніторингу земель та контролю за їх використанням і охороною - матеріали топографо-геодезичних та вишукувальних робіт земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , яким підтверджено, що спірна земельна ділянка повністю потрапляє в межі прибережної захисної смуги, визначеної навколо річки Нивка шириною 25 м від водойми; - та інші картографічні матеріали, які підтверджують приналежність спірної земельної ділянки до земель водного фонду. Таким чином, враховуючи графічні матеріали, матеріали геодезичних вишукувань, схеми та відомості, що зазначені у Проекті прибережних захисних смуг водних об`єктів у Солом`янському районі міста Києва, суд вважає, що стороною позивача доведено факт належності земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 8000000000:72:536:0113) по вул. Шевченка 166-є до земель водного фонду належними та достатніми доказами. Прокурор вказує на те, що розташування спірної земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 у межах прибережної захисної смуги річки Нивка у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському районі міста Києва, відповідно до вимог чинного законодавства, свідчить про її віднесення до земель водного фонду, що унеможливлює перебування цієї земельної ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для житлової забудови. Більше того, спірна земельна ділянка в будь-якому випадку в силу закону не могла надаватись ні у власність, ні у користування для цілей забудови. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні об`єктом екомережі - земельною ділянкою водного фонду площею 0,1 га кадастровий номер 8000000000:72:536:0113 по вул. [ADDRESS]. Відповідач заперечував проти задоволення позову. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, ч. 2 ст. 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 2 ст. 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. В ухвалі від 12 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду просить відступити, зокрема, від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах у справах № 6-2304цс16, № 6-3089цс15, № 6-2469цс16 і № 6-2407цс15 за позовами прокурорів в інтересах держави до міських рад та фізичних осіб. Ці справи, як і справа № 487/10128/14-ц, також стосувалися незаконності передання земельних ділянок водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами, а справи № 6-2469цс16 і № 6-2407цс15 стосувалися земельних ділянок, переданих за оскарженим рішенням фізичним особам у межах прибережної захисної смуги Бузького лиману. В усіх цих справах через невстановлені суттєві обставини, зокрема момент, з якого позивач дізнався чи мав дізнатися про порушення його права, Верховний Суд України остаточне рішення не ухвалив, а направив справи на новий розгляд до суду першої інстанції. У постановах від 15 листопада 2017 року у справі № 6-2304цс16, від 8 червня 2016 року у справі № 6-3089цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 і від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16 Верховний Суд України, використовуючи різні формулювання, дійшов висновку про можливість захисту порушеного права власника земельної ділянки водного фонду у межах загальної позовної давності. А крім того, у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 Верховний Суд України правильно вказав на те, що неможливим є одночасне подання віндикаційного та негаторного позову, й у випадках, коли такі вимоги заявлені одночасно, суд має самостійно визначити, яку вимогу по суті, а не за формою, поставив позивач, і застосувати належні норми права. У пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень вказано, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що задля гарантування правової визначеності вона має відступати від попередніх висновків Верховного Суду України лише за наявності для цього належної підстави. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання. Відступаючи від висновку щодо застосування юридичної норми, Велика Палата Верховного Суду може, застосувавши належні способи тлумачення юридичних норм, або повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок(див. окрему думку суддів Великої Палати Верховного Суду щодо постанови від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16). Оскільки наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц і в пунктах 70-71 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, щодо застосування норм матеріального права про позовну давність і про усунення власником перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду неповністю узгоджуються з відповідними висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 листопада 2017 року у справі № 6-2304цс16, від 08.06.2016 у справі № 6-3089цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 і від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16, Велика Палата Верховного Суд вважає за необхідне конкретизувати ці висновки Верховного Суду України з огляду на те, що вимога зобов`язати повернути земельну ділянку водного фонду розглядається як негаторний позов, який можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21) зазначено, що: «заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року в справі № 469/1203/15 (провадження № 14-95цс18); від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13 (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14 (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14 (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 15 вересня 2020 року в справі № 372/1684/14 (провадження № 14-740цс19, пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. За змістом наведених постанов та виходячи з обставин, встановлених у цих справах, зазначені висновки не застосовуються щодо заволодіння замкненими природними водоймами загальною площею до 3 гектарів, оскільки такі водойми можуть надаватися у власність приватним особам (стаття 59 ЗК України). Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду

Outcome: approved