Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача. У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 01 квітня 2005 року між нею та ТОВ «Златоград» було укладено інвестиційний договір № 01/04 ИМ. Предметом договору було вкладення інвестицій у будівництво об`єкта нерухомості двокімнатної квартири загальною площею 78,95 кв.м. (будівельний № 6), розташованої на 4-му загальному (1-му житловому) поверсі 18-ти поверхового будинку 1-ї черги в житловому комплексі «Золоте руно» за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Додатковою угодою № 1 від 01.04.2005 року, сторони визначили загальну суму інвестицій у розмірі 34 343,00 долари США. Позивач на виконання умов договору внесла до каси підприємства грошові кошти в сумі 179 162,00 грн, що на момент оплати було еквівалентно 34 343,00 доларам США, що підтверджується довідкою відповідача № 01/03 від 01.03.2007 року. Позивач зазначає, що відповідно до п. 8.1 Договору, орієнтовний термін закінчення будівництва був визначений грудень 2006 року, а здача будинку в експлуатацію грудень 2008 року. Проте станом на день звернення до суду (жовтень 2025 року) будинок в експлуатацію не введено, квартиру позивачу не передано. Позивач стверджує, що відповідач істотно порушив умови договору та вимоги Законів України «Про інвестиційну діяльність» та «Про фінансово-кредитні механізми та управління майном при будівництві житла...». Враховуючи тривале невиконання зобов`язань, позивач просить розірвати договір та стягнути з відповідача суму внесків. Розрахунок ціни позову позивачем здійснено виходячи з курсу НБУ станом на 28.10.2025 року (42,07 грн за 1 дол. США), що становить 1 444 810,01 грн. Також позивач просила звільнити її від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище (отримання пенсії по інвалідності 3 групи), оскільки сума збору значно перевищує її дохід. 2. Заяви, клопотання та процесуальні дії у справі Разом із позовною заявою у жовтні 2025 року позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, підкріплене довідками про доходи, пенсійним посвідченням та витягами з реєстрів про відсутність нерухомого майна. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року клопотання позивача задоволено, її звільнено від сплати судового збору. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву. У зв`язку з допущеною технічною помилкою в датах судових засідань, судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про виправлення описки, якою уточнено дату підготовчого засідання. 11 грудня 2025 року до суду надійшла письмова заява від [PERSON] , у якій вона просила розглядати справу за її відсутності. У заяві позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. 11 грудня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження, зареєстрованою в ЄДРПОУ, а також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. У зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого відповідача, відсутністю відзиву та наявністю згоди позивача на заочний розгляд (висловленої у заяві від 11.12.2025), суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. 3. Позиція відповідача Відповідач ТОВ «Златоград» у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, будь-яких пояснень щодо причин невиконання інвестиційного договору суду не надіслав. У зв`язку з неявкою відповідача та ненаданням ним відзиву, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів встановлено наступне. 01 квітня 2005 року між [PERSON] (далі Інвестор, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златоград» (далі Підприємство, Відповідач) було укладено Інвестиційний договір № 01/04 ИМ (далі Договір). Відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 Договору, предметом правочину є вкладення Інвестором інвестицій у будівництво житлового комплексу « [INFO] » за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського, МН «Д». Індивідуальним об`єктом інвестування визначено 2-кімнатну квартиру (будівельний № 6), розташовану на 4-му загальному (1-му житловому) поверсі 18-ти поверхового будинку 1-ї черги, загальною площею 78,95 кв.м. Того ж дня, 01 квітня 2005 року, між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного Договору. Пунктом 1 Додаткової угоди сторони погодили, що сума договору інвестування становить еквівалент 34 343 (тридцять чотири тисячі триста сорок три) долари США. Пунктом 2 Додаткової угоди встановлено фіксовану вартість 1 кв.м площі житла у розмірі 435 доларів США, яка є остаточною та зміні не підлягає. Судом встановлено, що Позивач належним чином виконала свої зобов`язання за Договором щодо фінансування об`єкта будівництва. Ця обставина підтверджується Довідкою ТОВ «Златоград» від 01.03.2007 року № 01/03, згідно з якою [PERSON] внесла до каси підприємства грошові кошти в сумі 179 162,00 грн, що на момент здійснення платежів було еквівалентно 34 343,00 доларам США. Таким чином, зобов`язання Інвестора щодо сплати повної вартості об`єкта інвестування виконано в повному обсязі. Пунктом 8.1 Договору сторони визначили граничні строки виконання зобов`язань забудовником: орієнтовний початок будівництва червень 2004 року, закінчення будівництва грудень 2006 року, здача будинку в експлуатацію 2008 рік. Судом з`ясовано, що станом на день розгляду справи (січень 2026 року) об`єкт будівництва в експлуатацію не введено, будівельні роботи не завершено, квартира Позивачу не передана. Прострочення виконання зобов`язання Відповідачем становить понад 17 років. Позивач зверталася до Відповідача з вимогою щодо виконання умов договору, проте результату не досягла. 11 грудня 2025 року Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, не скористався правом на подання відзиву, не спростував доводів Позивача та не надав доказів наявності обставин непереборної сили, що унеможливили б виконання зобов`язання. 5. Норми права, застосовані судом, та мотиви їх застосування Вирішуючи спір, суд виходить із засад обов`язковості виконання договірних зобов`язань, принципу верховенства права та необхідності ефективного захисту порушених майнових прав інвестора. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з частиною другою ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 752/8593/24, де зазначено, що у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва, довіритель (інвестор) має право вимагати розірвання договору та повернення сплачених коштів. Порушення строків введення в експлуатацію на значний термін (у справі № 752/8593/24 понад 2 роки, у даній справі понад 17 років) є безумовним свідченням істотного порушення умов договору, оскільки інвестор позбавляється права власності на житло, на яке розраховував. У даній справі Відповідач порушив строк введення будинку в експлуатацію на 17 років. Таке тривале невиконання зобов`язання є істотним порушенням Договору, що дає Позивачу законне право вимагати його розірвання в судовому порядку. Суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17. Велика Палата зазначила, що інвестор, як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права, тотожні праву власності. Отже, [PERSON] , виконавши свої фінансові зобов`язання у повному обсязі, набула майнових прав, які підлягають судовому захисту. Неможливість отримання об`єкта нерухомості в натурі через бездіяльність забудовника трансформує право інвестора у право вимоги повернення внесених коштів. Одним із ключових питань у справі є визначення суми, що підлягає стягненню, з урахуванням того, що інвестиція була прив`язана до іноземної валюти (долара США). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Суд застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16-ц (провадження № 14-81цс24). У цій постанові Велика Палата відступила від попередніх висновків та чітко встановила: "Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення." Також Суд враховує, що метою стягнення грошового еквівалента є відновлення купівельної спроможності валюти, яку інвестував позивач. Стягнення суми, яка була номінально внесена у 2005 році (179 162 грн), в умовах інфляції та девальвації гривні, не забезпечило б відновлення порушеного права позивача та суперечило б ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (захист права власності). У Додатковій угоді № 1 сторони чітко зафіксували еквівалент зобов`язання у доларах США 34 343,00. Позивач просить стягнути кошти у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день подання позову (28.10.2025), який становив 42,07 грн за 1 долар США. Розрахунок позовних вимог: $34 343,00 \\ 42,07 = 1 444 810,01$ грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), а заявлена сума розрахована позивачем коректно та відповідає принципу еквівалентності зобов`язання, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення саме 1 444 810,01 грн, що є належним способом захисту прав інвестора в умовах знецінення національної валюти. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими. Відповідач істотно порушив умови Інвестиційного договору № 01/04 ИМ, не передавши об`єкт інвестування у власність Позивача протягом 17 років після обумовленого терміну. Таке порушення дає Позивачу право на розірвання договору та повернення сплачених коштів у розмірі, що є еквівалентним сумі інвестиції в іноземній валюті за актуальним курсом, що забезпечує справедливу сатисфакцію. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач була звільнена від сплати судового збору ухвалою суду. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, судовий збір у розмірі 14 448,10 грн (1% від ціни позову, але не більше граничного розміру) підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави.

Outcome: approved