Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Дергачівська окружна прокуратура Харківської області звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації до [PERSON] та [PERSON] , в якому просили усунути перешкоди Харківській обласній військовій (державній) адміністрації у користуванні і розпорядженні землями державної власності лісового фонду шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог вказує, що Харківською обласною прокуратурою у 2010-2017 роках пред`явлено ряд позовів до фізичних осіб щодо визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування відповідного права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Підставою для пред`явлення позовів став той факт, що відповідні земельні ділянки знаходяться на землях лісогосподарського призначення в межах 152 кварталу Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» (на той час - Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА). Земельні ділянки були безоплатно передані фізичним особам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без вилучення у державного лісгоспу. Відповідні позови були задоволені Дергачівським районним судом Харківської області та фактично виконані. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.10.2014 року позовні вимоги заступника прокурора Харківської області - задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №603799 від 17.11.2009, площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01.12.2009, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменною Л.П., зареєстрований у реєстрі за № 4695. Вирішено скасувати запис у Поземельній книзі та запис про державну реєстрацію державного акта на право власності серії ЯИ № 603799 на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 6322083002:00:000:0436), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, як вбачається з Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436, вказана земельна ділянка не була скасована у Державному земельному кадастрі у зв`язку з тим, що такі позовні вимоги заявлені не були. Так, на теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 обліковується у Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в інформації про власника містяться відомості про [PERSON] та [PERSON] (відомості підтверджуються Поземельною книгою). Позивач вказує, що така ситуація фактично є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, яка фактично є землями лісогосподарського призначення, з боку належного розпорядника - Харківської обласної військової адміністрації та постійного користувача - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Просив усунути перешкоди Харківській обласній державній (військовій) адміністрації у користуванні і розпорядженні землями державної власності лісового фонду шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 08.08.2025 у відкритті провадження в частині позовних виомг до [PERSON] відмовлено у зв`язку зі смертю відповідачки. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Прокурор підтримав заявлений позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові конверти, які направлялися рекомендованими листами з повідомленням за адресою її місця реєстрації, конверт з вмістом судової повістки про виклик віповідачки у судове засідання, призначеного на 26.12.2025 повернувся до суду із зазначенням причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково відповідач повідомлявся шляхом оприлюднення інформації на офіційному веб-сайті суду веб-порталу судової влади України, відзиву, клопотань, чи будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подавала. Згідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом надсилання електронної судової повістки у кабінет користувача Електронного суду, про що свідчить відповідна довідка сформована у автоматичному режимі з АСДС. В матеріалах справи наявні письмові пояснення третьої особи від 11.08.2025 року, відповідно до яких головне управління вважає необхідним зазначити, що ухвалення судом рішення про визнання не чинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки допускається за умови визнання не чинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності) (а.с. 58-70). Представник Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» Муха А.І. у судове засідання, не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, є користувачем підсистеми ЄСІТС, надав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити. Вказав, що державна реєстрація земельної ділянки відбулась незаконно саме через незаконну правову поведінку ГУ Держгеокадастру у Харківській області та його посадових осіб, якими допущено відведення земельної ділянки у власність іншій особі на підставі недостовірних документів. Зазначив, що вказані обставини встановлені судовим рішенням. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно зі ст. 18, 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, кожна з яких має особливий правовий режим. Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 2 ст. 3 ЗК України). За основним цільовим призначенням земельне законодавство передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (п. «е» ч. 1 ст. 19 ЗК України). Відповідно до ст. 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.10.2014 у справі №2010/2-1529/11 визначено, що надана у власність [PERSON] земельна ділянка відноситься до категорії земель лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА на підставі матеріалів лісовпорядкування. Земельна ділянка яка передана у власність [PERSON] , розташована на землях Південного лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу. Підставою для отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності земельної ділянки площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6322083002:00:000:0436) стало рішення 47 сесії 5 скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 03.07.2009. [PERSON] відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.12.2009, посвідченим приватним нотаріусом Гуменною Л.П., зареєстрованим у реєстрі за № 4695. Згідно інформації, викладеної у листі Ленінського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції у Харківській області від 29.07.2016, [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] . Жовтневим районним судом м. Харкова у процесі розгляду кримінальної справи за обвинуваченням Черкасько-Лозівського сільського голови [PERSON] встановлено, що рішення Черкасько-Лозівською сільською радою від 03.07.2009 року на 47 сесії 5 скликання про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6322083002:00:000:0436) не розглядалося та не приймалося, а є підробленим документом. Вирок місцевого суду від 05.06.2013 року у справі №1-623/2011 набрав законної сили 09.07.2014 відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області. Факт нечинності рішення сільради від 03.07.2009 року встановлено судом та воно не підлягає визнанню незаконним у судовому порядку. На час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку вилучення земель лісогосподарського призначення та подальше розпорядження ними було компетенцією КМ України, чому повинна була передувати згода постійного землекористувача, тобто державного лісогосподарського підприємства. [PERSON] отримала у власність земельну ділянку усупереч вимогам ст. 19, 20, 122, 149 ЗК України, за відсутності відповідного рішення КМ України щодо вилучення із постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» спірної земельної ділянки, без «згоди останнього та подальшої зміни цільового призначення земельної ділянки та поза межами повноважень. До отримання, за відсутності підстав, відповідачем державного акту на право приватної власності спірна земельна ділянка перебувала у державній власності. Спірна ділянка вибула з володіння держави усупереч волі власника та вимог законодавства, у [PERSON] , не виникло право власності. У результаті протиправного набуття [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку та її подальшого протиправного відчуження на користь [PERSON] порушено інтереси держави в особі Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 відноситься до земель лісогосподарського призначення, що встановлено заочним рішенням Дергачівського районного суду від 13.10.2014 у справі №2010/2-1529/11, а отже доказуванню не потребує. Крім того, факт знаходження спірної земельної ділянки в межах земель лісогосподарського призначення підтверджується листом ДП «Харківська лісовпорядна експедиція» від 25.03.2025 №167, де зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 знаходиться в межах кв. 152 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436 з межами кв. 152 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» становить 0,25 га із загальної площі ділянки 0,25 га. Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Відповідно до ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абз. 3 п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (абз. 1 п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України). Відповідно до приписів ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передання ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень місцевих держадміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим кодексом; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (ст. 17 ЗК України). Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передання ділянок у власність визначені в ст. 122 ЗК України. Так, відповідно до цієї норми сільські, селищні, міські ради передають ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. До компетенції сільрад належить вирішення питань щодо передання ділянок у власність для усіх потреб із земель комунальної власності незалежно від того, перебувають ділянки в межах чи за межами населених пунктів, а до компетенції райдержадміністрацій належить вирішення питань щодо передання у власність для всіх потреб ділянок із земель державної власності, розташованих у межах сіл, а також за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. За змістом ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 149 ЗК України - обласні держанні адміністрації передають у користування земельні ділянки на їх території із земель державної власності у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для усіх потреб, а також вилучають на їх території земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених цим Кодексом. З листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.02.2025 №10-20-14, 1-895/0/19-25,вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436, розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області. Таким чином, згідно з наведеними приписами розпорядником спірної земельної ділянки є Харківська обласна державна адміністрація. У свою чергу зазначення у Державному земельному кадастрі відомостей про цільове призначення спірної земельної ділянки як: «для будівництва та обслуговування будинку» та зазначення відомостей про власників - « [PERSON] » та « [PERSON] », фактично є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою власником - Харківською обласною державною адміністрацією та постійним користувачем ДП «Харківська лісова науководослідна станція». Як вбачається з Поземельної книги власником (користувачем) земельної ділянки з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, значиться за [PERSON] та [PERSON] . Відомості про документ, що посвідчує право власності: державний акт ЯИ № 603799. Суд звертає увагу, що спірна земельна ділянка не є земельною ділянкою земель житлової та громадської забудови комунальної власності, а відноситься до земель лісового фонду державної форми власності, що підтверджується заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.10.2014 у справі №2010/2-1529/11. Разом з тим, як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083002:00:000:0436, вказана земельна ділянка не була скасована у Державному земельному кадастрі. Така ситуація фактично є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні відповідними земельними ділянками, які фактично є землями лісогосподарського призначення, з боку належного розпорядника - Харківської обласної військової адміністрації За викладених фактичних обставин відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України ефективно захистити право власника на земельну ділянку лісового фонду можливо лише шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК. Вказана позиція підтверджена постановою Харківського апеляційного суду по справі №619/4097/24 від 15.01.2025: «колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначене фактично є перешкодою у володінні, розпорядженні та користуванні відповідною земельною ділянкою, яка є землею лісогосподарського призначення, з боку належного розпорядника Харківської обласної військової адміністрації, у зв`язку з чим ефективно захистити право власника на земельну ділянку лісового фонду можливо лише шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Власником та розпорядником спірної земельної ділянки є Харківська обласна військова (державна) адміністрація. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», в редакції станом на час звернення до суду з даним позовом, державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Отже, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зазначено, що під ефективним захистом порушених інтересів держави слід розуміти захист, який здійснюється з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Тобто, при обранні способу захисту ключовим повинна виступати можливість відновлення порушених інтересів держави. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судови витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved