Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивача Журавльов С.Г. у листопаді 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 06.11.2020 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено заяву-договір № ТDВ.2020.0991.19523 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана заява-договір. На підставі даної заяви банком було відкрито відповідачці рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою та на поточний рахунок установлено доступний ліміт кредитної лінії. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 36096,44 грн, яка складається з такого: заборгованості за кредитом (у тому числі прострочена) 9999,80 грн; заборгованості по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) 26096,64 грн. 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір про відступлення права вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого, АТ «МЕГАБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020. 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» був укладений договір про відступлення права вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020. ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020 у розмірі 36096,44 грн. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020 у розмірі 36096,44 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 11200 грн. Ухвалою суду від 07.11.2025 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд. У судове засідання представник позивача не з`явився, але подав клопотання, у якому вказав, що просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини неявки і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 06.11.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено заяву-договір № ТDВ.2020.0991.19523 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Відповідно до умов даного договору відповідачці був відкритий поточний рахунок, видано платіжну картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн. Також сторони погодили: строк кредиту 12 місяців; базова відсоткова 56% річних; пільговий період 62 дні та відсоткова ставка в цей період складає 0,0001%; обов`язковий мінімальний платіж 5% від використаного кредитного ліміту; строк дії договору становить 3 роки та може бути продовжений (а.с. 13, 15). Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту вказаного кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання нею даного договору. Разом із тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору паспорт споживчого кредиту, що був доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Відповідачка користувалася кредитними коштами, що вбачається з виписок по особовим рахункам відкритим в АТ «МЕГАБАНК» за період з 06.11.2020 по 03.09.2024 (а.с. 18-23, 25-36). 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір про відступлення права вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого, АТ «МЕГАБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020 у розмірі 36096,44 грн, із яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) 9999,80 грн; заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) 26096,64 грн (а.с. 42-46). 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» був укладений договір про відступлення права вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору та реєстру боржників від 21.07.2025, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.19523 від 06.11.2020 у розмірі 36096,44 грн, із яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) 9999,80 грн; заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) 26096,64 грн (а.с. 37-41). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 06.11.2020 між [PERSON] та первісним кредитором АТ «МЕГАБАНК». Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку складеного первісним кредитором станом на 03.09.2024, складає 36096,44 грн, із яких: заборгованість за основним боргом 9999,80 грн; заборгованість за відсотками 26096,64 грн (а.с. 24). ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачкою не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 9). Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200 грн суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 з додатками до нього; ордер на надання правничої допомоги адвокатом Журавльовим С.Г. від 11.08.2025; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12123118 від 14.08.2025 на суму 11200 грн (а.с. 52-58). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Саме така правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Указані докази підтверджують факт понесення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 11200 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12123118 від 14.08.2025 адвокатом Журавльовим С.Г. на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 було проведено такі дії (надано послуги): проведення юридичного та фінансового аналізу боржника та вартість цієї послуги склала 1200 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості та вартість цієї послуги склала -10000 грн (а.с. 58). Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів доданих до позовної заяви є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства. Текст позовної заяви є незначним за обсягом та у більшості зводиться до цитування норм законодавства, тому її складання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності. До того ж, представництво інтересів позивача у судових засіданнях адвокат не здійснював. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторін, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 5000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved