Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

17 вересня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті була відкрита спадкова справа. Після смерті матері позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса через те, що тривалий час не міг прийти до нормального стану через збіг тяжких сімейних обставин, а саме в цей час тяжко хворів і лікувався, не мав змоги вчасно зібрати необхідні документи для подачі заяви, повномасштабне вторгнення росіян, необізнаність, оформлення інших документів, тому термін для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини він пропустив не навмисно. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишової О.А., однак, Листом від 30 травня 2025 року за № 307/02-14 позивачу було роз`яснено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , на протязі шести місяців. Це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 30.09.2025 року Ухвалою судді Фастівським міськрайонним судом Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено підготовче судове засідання. 15.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від адвоката Будової Наталії Миколаївни в якій вона зазначає про внесення її відомостей, як представника відповідача та надати можливість ознайомлення з матеріалами справи. 20.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача де зазначено, що у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , яка перебувала у Херсонській області, відповідач не отримав ухвалу про відкриття провадження та не мав змоги підготовити відзив на позовну заяву. 19.11.2025 року представник відповідача ознайомилася з матеріалами справи, однак для підготовки відзиву необхідний час, тому просить відкласти судове засідання на іншу дату. 20.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , яка зокрема перебувала у Херсонській області. Не заперечує проти розгляд даного клопотання за відсутності сторін. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі. 30.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов Відзив на позовну заяву де зазначено, що позовні вимоги відповідачем не визнаються в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Позивачем не надано докази звернення до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини, та відповідно відмова нотаріуса у прийнятті такої заяви, чи відмови в оформленні спадщини. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин щодо пропуску строку для прийняття спадщини. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області 09.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила у їх задоволені відмовити як безпідставні та необґрунтовані. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що зроблено відповідний актовий запис № 1373. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем першої черги, як син спадкодавиці, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] видане 12.03.1965 року міським відділом РАГС м. Фастів Київської області. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з Листа № 307/02-14 від 30.05.2025 року приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Чернишової О.А., позивача було повідомлено про відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та те, що позивач є спадкоємцем першої черги та потрібно на протязі шести місяців до 19 травня з`явитися до нотаріальної контори і подати заяву про відмову від спадщини або про її прийняття після померлої. Також, роз`яснено позивачу які документи він має надати: оригінал паспорта, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу. Також, приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Чернишовою О.А. була заведена спадкова справа 50/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 червня 2025 року спадкоємцю [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,3841 га розташованої: Київська область, Білоцерківський район, Паляниченська сільська рада та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 1662 та № 1661. Позивач в передбачений ст.1270 ЦК України шести місячний строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. 17 вересня 2025 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з даним позовом та посилається на те, що ним було пропущено строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через збіг тяжких сімейних обставин: в цей час тяжко хворів і лікувався; не мав змоги своєчасно зібрати необхідні документи для подачі заяви; повномасштабне вторгнення росіян; необізнаність; оформлення інших документів. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. До аналогічного висновку також дійшла й Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених обставин є обов`язковим, оскільки такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження поважності причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому підстав для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері не вбачається, а тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed