Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (надалі - позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1384-4086 продукту "CREDOS" від 21.04.2024 (надалі - кредитний договір) у розмірі 54000 грн. та судовий збір за її подання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач уклали кредитний договір. Позивач надав кредит, а відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості. При цьому, кредитор прийняв рішення про часткове списання ( відмову від стягнення) нарахованих процентів та просить суд стягнути не повну суму боргу, а її частину. 13 листопада 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання, призначене на 05 грудня 2025 року, суд відклав на 29 грудня 2025 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином, і який і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву не подав. В судове засідання, призначене на 29 грудня 2025 рік , сторони не з`явилися. Позивач та його представники повідомлені про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В розділі Х позовної заяви та в заяві від 20.10.2025 року міститься повідомлення, що позивач не заперечує проти участі справи без його участі та без участі відповідача та можливого ухвалення заочного рішення. Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 05 грудня 2025 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» ( трекінг R067038719928). Суд також повідомляв відповідача про судове засідання через електрону пошту та СМС повідомлення на засоби зв`язку, зазначені в позовній заяві. Електронне сповіщення відповідач отримав на електронну адресу 05.12.2025 року. Згідно повідомлення [INFO] від 11 грудня 2025 року відповідач з 12.06.2025 року перебуває в розшуку. Суд вважає, що вжив передбачені процесуальним законом заходи для інформування сторін про судове розгляд їх справи, однак в судове засідання сторони не з`явилися. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справия, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 21.04.2024 року кредитор та відповідач уклали кредитний договір. Кредитор відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання йому кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язузався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, у порядку, передбаченому цим Договором ( п.2.2.). Загальний розмір кредиту - 10800,00 грн. (п. 4.1.). Дата надання/видачі кредиту: 21.04.2024 (п. 4.2.). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 14.02.2025 року (п. 4.12.). Мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб ( пункт 2.4.) . Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом всього строку дії кредитного договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промоставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною вставкою (п. 4.10). Промо-ставка становить 1,75% за кожен день користування кредитом протягом перших 29 днів першого базового періоду (п. 10.1.) Детальні терміни ( дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в графіку платежів, що є невід`ємним додатком до кредитного договору ( додаток №3 до кредитного договору). Тіло кредиту позичальник мав повернути 14.02.2025 року ( додаток №3 до кредитного договору). Перед укладенням договору було здійснено електронну ідентифікацію та верифікацію відповідача для входу в особистий кабінет, відповідно до п.3.5. кредитного договору. Кошти кредиту надаються шляхом безготівкового переказу кредиту на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6. кредитного договору). Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника - [NUMBER] ( розділ 13 кредитного договору). Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням. Директор позивача підписав кредитний договір та додаток №3 до нього кваліфікованим електронним підписом 21.04.2024 року Відповідач підписав кредитний договір та додаток №3 до нього електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором С9576) 21.04.2024 року. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п. 6.16.). Відповідач підтвердив ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "CREDOS " електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором С9576) На виконання п. 4.6. кредитного договору 21.04.2024 року позивач перерахував кошти відповідачу в розмірі 10800,00 грн на платіжну картку [NUMBER] через систему платежів LiqPay, що підтверджується квитанцією ID 2452788549 від 21.04.2025 року та довідкою позивача про перерахування суми кредиту №1384-4086 від 21.04.2024 року. [PERSON] . Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, станом на 07.10.2025 рік становить 89451,00 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 10800,00 грн, по процентам - 78651,00 грн. Кредитор здійснював нарахування відсотків за ставкою 1,75 % перші 29 днів строку кредитування з 21.04.2024 року до 19.05.2024 року (включно), за ставкою 2.5% - з 20.05.2024 року до 14.02.2025 року (включно). 26 грудня 2023 року позивач затвердив правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ» "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", якими визначив умови часткового списання заборгованості шляхом зазначення про це у позовній заяві. У позовній заяві міститься повідомлення про те, що позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності шляхом часткового списання заборгованості по процентам на суму 35451,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача 54000 грн, з яких заборгованість за кредитом - 10800,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами - 43200,00 грн. Позивач не здійснював жодних погашень. Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Свідоцтвом № ІК №116 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується квитанцією ID 2452788549 від 21.04.2025 року та довідкою позивача про перерахування суми кредиту №1384-4086 від 21.04.2024 року. [PERSON] . У цих документах зазначено дату видачі, суму, номер договору та номер платіжної картки. Цей номер платіжної картки відповідає номеру платіжної картки, яку зазначив відповідач в кредитному договорі. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту, оскільки відповідач не надав доказів щодо їх погашення. Суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків. Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року внесено зміни до Закону України »Про споживче кредитування». Цей закон набув чинності 24.12.2023 року. Зокрема, ст. 8 доповнено частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. На переконання суду цю норму потрібно тлумачити так, що для договорів, укладених після 24.12.2023 року, встановлено, що в межах строку кредитування з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки мав становив 2,5 %, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - 1,5 %, а з 21.08.2024 року - 1%. Ці зміни є чіткими та розумно передбачуваними. У цій справі суд встановив, що кредитний договір укладений 21.04.2024 року, вже за чинності Закону України № 3498-IX, а відсоткова ставка становила 1,75% перші 29 днів строку кредитування та 2,5%, тобто і після 22.04.2024 року. Суд розуміє, що відсоткова (процентна) ставка за кредитом не є тотожною денній процентній ставці. Процентна ставка - це плата за користування чужими грошовими коштами, її розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту ( п.1-2 ст.1 Закону України »Про споживче кредитування»), її розмір розраховується за формулою, зазначену в ч.4 ст. 7 Закону України »Про споживче кредитування». Якщо ж загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів, то розмір процентної ставки відповідає розміру денної процентної ставки. У цій справі загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів (додаток №3), тому розмір денної процентної ставки співпадає з процентною ставкою, що підтверджується п. 4.15 кредитного договору. Відповідно до запровадженої позивачем акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ» "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" позивач прийняв рішення списати ( відмовитися від стягнення) 35451,00 грн. нарахованих процентів, тобто частково зменшити загальні витрати споживача за споживчим кредитом, що, очевидно, призвело до зменшення розміру денної процентної ставки. Перед судом стоїть завдання перевірити чи з врахуванням списаної суми процентів, заборгованість по процентам, нарахована за ставкою 1,75% та 2,5%, виходить за межі розміру максимальної денної ставки, передбаченої ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", з врахуванням пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. За період з 21.04.2024 року до 20.08.2024 року ( перехідний період відповідно до пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року) згідно наданого розрахунку заборгованості позивач нарахував відсотки в розмірі 5481,00 грн. за процентною ставкою 1,75 % та 25 110,00 грн за процентною ставкою 2,5 %. Разом - 5481,00 грн +25110,00 грн =30591,00 грн. Якби процентна ставка ( яка у ці й ситуації дорівнює денній процентній ставці) за кредитним договором відповідно до вимог пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року з 21.04.2024 року до 22.04.2024 року була на рівні 2,5% , а з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - на рівні 1,5 % то розмір нарахованих процентів становив би: (10800 грн*2,5%/100%)*2дні+(10800 грн*1,5%/100%)*120 днів= 19 980,00 грн. За період з 21.08.2024 року до 14.02.2025 року відповідно до наданого розрахунку заборгованості позивач нарахував відсотки в розмірі 48060,00 грн. за процентною ставкою 2,5 %. Якби процентна ставка ( яка у ці й ситуації дорівнює денній процентній ставці) за кредитним договором відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" з 21.08.2024 року до 14.02.2025 року була на рівні 1,0 % то розмір нарахованих процентів становив би: (10800 грн*1%/100%)*178 днів= 19 224,00 грн. Отже, у разі дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", з врахуванням пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року максимальні загальні витрати за споживчим кредитом, які становлять виключно відсотки, не мали б перевищувати 39 204,00 грн. Позивач прийняв рішення списати ( відмовитися від стягнення) 35451,00 грн. від суми нарахованих процентів в розмірі 78651,00 грн, чим фактично зменшив загальні витрати за кредитом для позичальника. Однак, сума відсотків, яку просить стягнути позивач в розмірі 43200,00 грн перевищує суму відсотків в розмірі 39204,00 грн, право на отримання яких мав би у разі дотримання вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", з врахуванням пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року на 3996,00 грн ( 43200,00-39204,00). Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У такому випадку суд вважає, що має відмовити у стягненні процентів в розмірі 3996,00 грн, нарахованих за ставкою 2,5%, при застосуванні якої денна процентна ставка виходить за межі максимальної ставки передбаченої Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Враховуючи викладені міркування суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 50 004,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 10800,00 грн та по процентам - 39204,00 грн. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесений останнім і документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд завовольнив позов на 92,60% від розміру позовних вимог ( 50004/54000х100=92,60%). Отже, на відповідача необхідно покласти стягнення судового збору в розмірі 2243,14 грн.

Outcome: partial