Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

28 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» звернулося до суду з позовом, заявивши вимогу стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103339523, укладеним 01 березня 2021 року між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та відповідачем, право вимоги за яким перейшло до позивача, яка становить 49000 грн. і складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 39000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, просить зменшити розмір стягнення через скрутне матеріальне становище. Від представника відповідача адвоката Сторожука Ю.В. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач визнає вимоги про стягнення тіла кредиту в сумі 10000 грн. та частково визнає позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентах, а саме, в сумі 9000 грн. Заперечення щодо розміру заборгованості по процентах мотивує тим, що за умовами пунктів 1.3, 1.4 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 01 березня 2021 р оку (строк кредитування). Дата повернення кредиту та сплати процентів за надання кредиту 31 березня 2021 року, тому сума процентів за ставкою 3 % від суми фактичного залишку кредиту за кожен день користування становить 9000 грн. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. Справа розглянута за відсутності учасників судового розгляду та без здійснення фіксування технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. 01 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 103339523, який, згідно пунктів 6.1, 6.2, укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь на прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (СМС) на мобільний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Текст договору містить відомості щодо адреси, адреси електронної пошти, номеру мобільного телефону, паспортні дані, РНОКПП позичальника, а відповідно до довідки кредитодавця про підписання позичальником кредитного договору електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «F60084», тобто факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] знайшов своє підтвердження. За умовами пунктів 1.2, 1.3, 1.4 договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн. на 30 днів. Відповідно до графіку платежів, позичальник зобов`язаний був 31 березня 2021 року повернути позикодавцеві суму отриманого кредиту 10000 грн. та проценти в сумі 9000 грн. за ставкою у 3 % в день, всього 19000 грн. На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано кредит в сумі 10000 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення № 25713673, та не оспорюються самим відповідачем. Договором передбачена можливість продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових або стандартних умовах. Для пролонгації на пільгових умовах, відповідно до п. 2.3.1.1., позичальнику потрібно звернутися до кредитодавця, сплатити певну частку заборгованості по кредиту, а також комісію, розмір якої залежить від строку продовження. Пролонгація на стандартних умовах, згідно п. 2.3.1.2. полягає у збільшенні строку кредиту на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів. При пролонгації на стандартних умовах проценти нараховуються уже за ставкою у 5 % в день від суми боргу. Згідно з наданого позивачем деталізованим розрахунком заборгованості, [PERSON] взагалі не сплачував кошти на виконання умов договору по поверненню кредиту та процентів, а також не вносив кошти для пролонгації на пільгових умовах. Нарахування процентів здійснено відповідно до умов договору, а саме: впродовж 30 днів на пільгових умовах з денною ставкою у 3 % на суму 9000 грн. та впродовж 60 днів на стандартних умовах з денною ставкою у 5 % на суму 30000 грн. Самим відповідачем не надано доказів внесення коштів на погашення зобов`язання за кредитним договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному розмірі. Право вимоги позивача за цим кредитним договором підтверджується договором відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т від 07 червня 2021 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включений відповідач, згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «Кредит капітал». В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладений 02 червня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет». Пунктом 2.2 договору визначено, що справи в роботу АО «Апологет», як виконавця за даним договором, передаються на підставі Замовлення, сформованого, клієнтом. Текст договору не містить домовленостей щодо надання правової допомоги у справі, що стосується вимог до відповідача [PERSON] , позивачем не надано також Замовлення, передбаченого п. 2.2 договору, який за даних умов є складовою частиною договору про надання правової допомоги. Оскільки позивачем не доведено існування домовленості щодо надання правничої допомоги, пов`язаної з даною справою, тому і підстави для її стягнення відсутні. Витрати позивача на оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача. Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved