Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позиція позивачів Представник позивачів-адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] та [PERSON] із зазначеним позовом до відповідача про визнання за позивачками у відповідних частках права власності на земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 0522480400:04:002:0204, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; площею 0,2100 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0522480400:04:002:0205, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; площею 0,0700 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0522480400:04:002:0206, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на 5/6 частки та [PERSON] є спадкоємцем за законом на 1/6 частки після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, [PERSON] був спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням №2 виконкому Багринівської сільської Ради народних депутатів від 26.01.1995 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га в межах [ADDRESS] . За життя [PERSON] та [PERSON] не оформляли права власності на вказану земельну ділянку. Натомість, спадкоємці вирішили оформити спадщину та з метою встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості ) загальною площею 0,5300 га, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,2500 га, кадастровий номер: 0522480400:04:002:0204, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна земельна ділянка); площею 0,2100 га, кадастровий номер: 0522480400:04:002:0205, для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0700 га, кадастровий номер: 0522480400:04:002:0206, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Позивачі оформили свої спадкові права на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Вони бажають оформити право власності на вказані земельні ділянки, однак не може цього реалізувати, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки відсутні, адже спадкодавці права власності на себе не зареєстрували. Крім цього, Літинська селищна рада не визнає за позивачами право власності на вказані земельні ділянки, оскільки вони були передані у власність спадкодавці [PERSON] і є її приватною власністю. Також відповідач повідомив, що зазначено технічною документацією із землеустрою не передбачене передачі цих земельних ділянок у власність чи користування за рішенням органу місцевого самоврядування. З такою позицією відповідача не можливо погодитись, адже перед ним ставилось питання затвердження технічної документації, а не безпосередньої передачі у власність спадкоємцю. В той же час, нотаріус повідомив, що зможе видати свідоцтво про право на спадщину за законом на дані земельні ділянки за умови, що спадкоємці нададуть правовстановлюючі документи на них зареєстровані на ім`я спадкодавця. В даному випадку цього не можна зробити, оскільки без рішення органу місцевого самоврядування яким затверджується технічна документація із землеустрою не можливо зареєструвати право власності на спадкодавця. Отже, за позивачами не визнається право на успадкування вищевказаних земельних ділянок, що стало підставою для звернення до суду. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.12.2025 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.01.2026. Розгляд справи Представник позивачів-адвокат Заєць Б.В. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі їх представника. Літинська селищна рада позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Встановлені судом обставини [PERSON] та позивачка [PERSON] були одруженими, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області 30.08.2004 (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.6,7). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Багрновецької сільської ради Літинського району Вінницької області 07.08.2012 (а.с.9). Згідно Архівної довідки Державного архіву Вінницької області (а.с.10,11), матір`ю [PERSON] є [PERSON] (так у документі). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 08.06.2018 (а.с.12). Рішенням №2 Виконкому Багриновецької сільської Ради народних депутатів від 26.01.1995 (а.с.13), передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га, яка знаходиться в межах [ADDRESS] , - 0,46 га, окремо по [ADDRESS] 0,07 га (так у документі). Рішенням №613 Багриновецької сільської ради від 10.09.2015 (а.с.19), [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої Багриновецьким старостинським округом Літинської селищної ради (а.с.20), згідно земельно-облікових документів за [PERSON] (нині покійна) рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,53га, яка за рішенням Виконкому Багриновецької сільської Ради народних депутатів №2 від 26.01.1995, їй була передана безкоштовно у приватну власність і включала: 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; 0,21га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,07 га для ведення особистого селянського господарства в межах [ADDRESS] . На замовлення позивачів ФОП « [PERSON] » виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,2500 га з кадастровим номером 0522480400:04:002:0204, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15). А також, виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2100 га з кадастровим номером 0522480400:04:002:0205, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16). Виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0700 га з кадастровим номером 0522480400:04:002:0206, яка розташована: Вінницька область, Вінницький район, с. Багринівці, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17). Рішенням №8045 Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2025 (а.с.18), відмовлено [PERSON] та [PERSON] у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,5300га, що розташовані в межах с. Багринівці Вінницького району, Вінницької області, в тому числі земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:002:0204 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:002:0205 площею 0,2100га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, та земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:002:0206 площею 0,0700га по [ADDRESS] . Рішення мотивоване тим, що земельні ділянки на які розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на замовлення [PERSON] не відносяться до земель комунальної власності, а є приватною власністю [PERSON] , нині покійної. Зазначеною документацією із землеустрою не передбачається передачі цих ділянок у власність чи користування за рішенням органу місцевого самоврядування. Документів, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем від [PERSON] до клопотання не додавалось. У довідці Літинської державної нотаріальної контори (а.с.14), зазначено про те, що відповідно до даних спадкової справи №460/2012 (а.с.44-75), [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на 5/6 частки та [PERSON] є спадкоємцем за законом на 1/6 частки після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , був [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових. Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.43). [PERSON] та [PERSON] оформили своє спадкове право на відповідні частки на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Листом від 17.01.2024 Літинською державною нотаріальною конторою Вінницької області повідомлено [PERSON] щодо порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . Зазначено, що при житті [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповідав [PERSON] . Спадщину прийняла вона, так як подала заяву про прийняття спадщини до Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області в межах строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України. В матеріалах спадкової справи міститься заява від особи, яка згідно зі статтею 1241 Цивільного кодексу України заявила своє право на обов`язкову частку в спадщині. 01.08.2014 на її ім`я та на ім`я спадкоємця, який має право на обов`язкову частку в спадщині Літинською державною нотаріальною конторою Вінницької області було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 5/6 часток та за законом в розмірі 1/6 частки на земельну ділянку, розташовану на території Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03.07.2019 на її ім`я та на ім`я спадкоємця, який має право на обов`язкову частку в спадщині, видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 5/6 часток та за законом в розмірі 1/6 частки на право на земельну частку (пай), яке перебувало в колективній власності КСП «Світанок» с. Багринівці, Літинського району Вінницької області, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був їх син - [PERSON] , який прийняв спадщину але не оформив свої спадкових прав. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №042445, який було надано для огляду та повернуто спадкоємцю та копія якого зберігається в матеріалах спадкової справи. 05.07.2022 на її ім`я та на ім`я спадкоємця, який має право на обов`язкову частку в спадщині, видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 5/6 часток та за законом в розмірі 1/6 частки на право на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Також у листі зазначено, що [PERSON] також було представлено Архівний витяг від 26.11.2021 №01-23/1165 з Рішення №2 виконавчого комітету Багриновецької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 26 січня 1995 року, в якому міститься інформація про передачу [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,53 га, розташованої в межах [ADDRESS] - 0,46 га, окремо по [ADDRESS] - 0,07 га, але відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих право власності на вище вказане нерухоме майно, необхідних для оформлення спадщини, відсутні законні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказане нерухоме майно після смерті [INFO] [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав (а.с.26). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем за життя не виготовлені, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачами беззаперечно доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належало право на оформлення спірних земельних ділянок, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , який був спадкоємцем після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON] , на спірні земельні ділянки в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачів, позов необхідно задовольнити та визнати за ними право власності на земельні ділянки в порядку спадкування у відповідних частках. Щодо судових витрат У позовній заяві представник позивачів-адвокат Заєць Б.В. просив питання судових витрат не вирішувати, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачами при подачі позову до суду, слід залишити за останніми.

Outcome: approved