Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №4407490 від 21 лютого 2024 року у розмірі 183 635 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 лютого 2024 року між ТОВ " ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , укладено Договір №4407490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту-кредит 360 днів з 21 лютого 2024 року по 15 лютого 2025 року. На підставі погоджених умов, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредитів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного способу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто на час укладення Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Враховуючи, зазначені вище умови Договору 21 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №4407490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 лютого 2024 року. Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 4 000 грн. Враховуючі внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 19 000 грн. Підписуючи Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього Договору та Правил. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор № 22418, Додатковий договір укладений між сторонами, Відповідач також підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 67047. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Оскільки ТОВ «ЛЕНЕУРА Україна» не є банківською установою, то, відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і , як наслідок формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача відбулось через платіжну систему , на підставі укладеного Договору №210222-1 про організацію переказу коштів від 21 лютого 2022 року між ТОВ «ЛЕНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12 березня 2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Враховуючі невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №25/10/2024 за плату вступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до Відповідача. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 25 жовтня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Витребувано з АТ «Райффайзен Банк» інформацію щодо належності банківської карти та транзакцій, що стосуються предмету позову. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідно до змісту позовної заяви, прохав справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, неодноразово подавала до суду заяви про перенесення судових засідань, однак, відзиву на позов не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4407490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 15 000 грн. Згідно із п. 1.3 договору, строк кредиту 360 днів: з 21.02.2024 року по 15.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.4.1. договору, стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надав кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та випискою АТ «Райффайзен Банк» про рух грошових коштів за картою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Крім того, 21 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Додатковий договір до Договору № 4407490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.02.2024 року. Відповідно до п. 1.2. додаткового договору, сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим додатковим договором складає: 4 000 гривень. Згідно до п. 1.3. додаткового договору, внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 19 000 гривень.» Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй додатковий кредит в сумі 4 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та випискою АТ «Райффайзен Банк» про рух грошових коштів за картою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п.7.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати, вказаної в п. 2.7. Договору. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України, передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7 статті 3Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Зокрема, передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з частинами 1, 2статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Статтями 525,526 ЦК України, визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] договору № 4407490 від 21 лютого 2024 року та додаткового договору від 21 лютого 2024 року. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне. Перерахування [PERSON] грошових коштів в сумах 15 000 грн. та 4 000 грн., на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4407490 та додаткового договору від 21 лютого 2024 року, підтверджується п. п. 2.1 вищевказаних договорів, довідками ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та випискою АТ «Райффайзен Банк» про рух грошових коштів за картою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Враховуючи, що позивачем доведено факт, укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] договору № 4407490 від 21 лютого 2024 року та додаткового договору від 21 лютого 2024 року, видачі їй кредитних коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором на позивачем, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] перед первісним кредитором, вбачається, що у період з 21 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року, утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у сумі 115 235 грн. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та [PERSON] , ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 26 жовтня 2024 року по 06 лютого 2025 року здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 49400 грн. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Враховуючи вищевикладене , згідно з вказаним Законом, максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року - 2,5 %; протягом наступних 120 днів, тобто з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %; починаючи з 21 серпня 2024 року, - 1%. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти 21 лютого 2021 року у розмірі 19 000 грн. З умов вказаного вище Закону, суд доходить такого висновку: з 21 лютого 2021 року по 21 квітня 2024 року розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до розрахунку денної процентної ставки в розмірі 2,5 % складає 26 910 грн.; з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до розрахунку денної процентної ставки в розмірі 1,5 % складає 34 200 грн., з 20 серпня 2024 року по 06 лютого 2025 року розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до розрахунку денної процентної ставки в розмірі 1 % складає 45 220 грн. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 106 330 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4407490 від 21 лютого 2024 року в сумі 125 330 грн., з яких 19 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 106 330 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку загального позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, думки відповідача, яка заперечувала проти такої суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задоволено на 68,25 % , відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 68,25 % від сплаченої суми, тобто 1 653 грн. 29 коп. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial