Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звернулося в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-5205918. Пунктом 1.1. договору кредиту визначено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 363682 гривні з кінцевим терміном повернення кредиту до 01 грудня 2023 року включно, на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на придбання об`єкту нерухомості за договором купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2013 року, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.5. кредитного договору забезпеченням виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій та пені, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги за цим договором виступає забезпечення, а саме: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір від 02 грудня 2013 року. Відповідно до п. 2.1. Іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Мегаінвест Сервіс» стало переможцем в електронних торгах «Національна електронна біржа» за лотом № GL3N015911 згідно «Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-01-03.000084-b». 04 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» було укладено договір № 2146/К купівлі-продажу прав вимоги», відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Мегаінвест Сервіс», а ТОВ «Мегаінвест Сервіс» приймає у власність права вимоги до відповідача за кредитним договором та Іпотечним договором. Відповідно до Акту приймання-передачі кредитної справи банк передав позивачу кредитний договір № К-5205918 з додатками, Іпотечний договір та кредитну справу по відповідачу. Відповідачем порушено умови кредитного договору та Іпотечного договору, про що остання неодноразово повідомлялась шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань, з попередженням про наміри звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на дату звернення до суду з позовом у відповідача виникла заборгованість за договором кредиту в загальному розмірі 456166 гривень 14 копійок. Заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості складає 147740 гривень 62 копійки. Останній платіж відповідачем було здійснено у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року та починаючи з 01 лютого 2020 року до дати звернення до суду з позовом жодного платежу на користь позивача відповідачем не було здійснено. З 16 вересня 2014 року відповідач не страхувала предмет іпотеки, оскільки відсутні страхові платежі, документи, що підтверджують виконання зобов`язань. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, а саме пунктів 5.2., 5.3.1., 5.4., 5.6., 5.7. - 5.12, відповідач зобов`язана сплатити штраф, передбачений п. 9.2., на користь позивача у розмірі 109104 гривні 60 копійок. Крім того, відповідачем порушено 2 пункти Іпотечного договору, а тому остання має сплатити штраф, передбачений п. 5.7., позивачу у загальній сумі 21820 гривень 92 гривні. Заборгованість за понесеними позивачем витратами, пов`язаними із досудовим врегулюванням спору складає 177500 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 456166 гривень 14 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/10950/20 за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., ТОВ «Мегаінвест сервіс», [PERSON] , третя особа ПАТ «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії, визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] повернуто заявнику. У квітні 2025 року сторона позивача подала до суду позовну заяву (в новій редакції) про стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії. З поданої до суду позовної заяви (в новій редакції) вбачається, що позивач просить суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 522166 гривень 33 копійки, з яких: 147741 гривня - сума боргу, 107758 гривень 93 копійки - інфляційне збільшення, 255755 гривень 94 копійки - штрафні санкції, 10910 гривень 46 копійок - три проценти річних; - зобов`язати відповідача зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати відповідача знятися з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді в справі, заяву передано для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяв представників позивача про відвід судді в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви сторони позивача про збільшення позовних вимог в частині вимог про зобов`язання зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової експертизи. У судовому засіданні 17 грудня 2025 року суд заверши розгляд справи по суті та після проведення судових дебатів на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 10 години 30 хвилин 29 грудня 2025 року. Сторона позивача у судове засідання 17 грудня 2025 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 3, а.с. 172). На час проведення судового засідання причини неявки сторони позивача суду відомі не були. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідач та її представник у судовому засіданні 17 грудня 2025 року заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позов (т. 1, а.с. 89-102). Зазначили, що 02 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № К-5205918, за умовами якого відповідач отримала від ПАТ «Дельта Банк» 363682 гривні з метою придбання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений кредитний договір забезпечено Іпотечним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року. Відповідач вчасно сплачувала всі платежі за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року, проте весною 2020 року вона дізналась, що 14 лютого 2020 року в якості заходу звернення стягнення на нерухоме майно ТОВ «МЕГАIНВЕСТ CEPBIC» відчужило її квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року. У подальшому відповідач дізналась, що 04 лютого 2020 року між ТОВ «МЕГАIНВЕСТ CEPBIC» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір № 2146/К відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Тобто, 04 лютого 2020 року до ТОВ «МЕГАIНВЕСТ CEPBIC» перейшло право вимоги за кредитним договором і вже через 10 днів позивач в особі [PERSON] продав квартиру відповідача без її згоди та повідомлення на користь матері [PERSON] - громадянки російської федерації [PERSON] за ціною - 189971 гривень з відстроченням платежу на 3 роки до 01 січня 2023 року. При цьому, на момент продажу квартири, у відповідача не було ніякої кредитної заборгованості за кредитним договором, будь-яких вимог від банку відповідач не отримувала та не було жодних правових підстав для відчуження її квартири іншим особам. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року по справі № 760/10950/20 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири. Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 14 лютого 2020 року, індексний номер: 51152967, про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14 лютого 2020 року. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року про часткове задоволення позову до приватного нотаріуса Золотих О.О. про стягнення з нього судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Золотих О.О. В іншій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року у не скасованій за результатами апеляційного перегляду в частині та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині залишено без змін. Станом на момент подання відзиву, [PERSON] оголошено про підозру і раніше застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Після набуття права вимоги за кредитним договором, позивачем не було направлено відповідачу листів, в тому числі вимог, із банківськими реквізитами, на які необхідно перерахувати грошові кошти. Відповідач намагалася самостійно отримати банківські реквізити, проте позивачем звернення відповідача були проігноровані, внаслідок чого відповідач сплатила борг шляхом внесення коштів у депозит нотаріуса. Бездіяльність позивача щодо ненадання банківських реквізитів була цілеспрямованою, щоб відповідач не мала можливості погасити заборгованість та щоб позивач міг звернути стягнення на квартиру. Відповідач вчасно сплачувала кожний періодичний платіж за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк» та не мала жодної простроченої заборгованості. Вказане підтверджується заявою свідка ПАТ «Дельта Банк» від 07 вересня 2022 року, поданої в межах справи № 910/485/22. Із вказаної заяви вбачається наступне: 04 лютого 2020 року були відсутні підстави вимагати у відповідачки дострокове повернення боргу. 04 лютого 2020 року заборгованість з періодичних платежів була відсутня. Загальна заборгованість складає 147740 гривень 62 копійки, з яких тіло кредиту - 145265 гривень 02 копійки, 2475 гривень 60 копійок - відсотки. Вказану суму заборгованості відповідач намагалась погасити добровільно, неодноразово звертаючись до ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» з заявами про надання банківських реквізитів. Зокрема, 24 березня 2020 року відповідачем направлено на адресу ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» лист з проханням надати реквізити рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року. ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» на вказаний лист не відреагувало. 07 лютого 2025 року відповідач повторно направила позивачу лист з проханням надати реквізити рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року. Відповіді на вказаний лист отримано не було. Із матеріалів виконавчого провадження № 76904660 стало відомо, що у ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» відсутні банківські рахунки, на які можливо було б перерахувати кошти за кредитним договором. У зв`язку з цим, відповідач повністю погасила заборгованість за кредитним договором шляхом виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса. Зокрема, 17 лютого 2025 року відповідач внесла в депозит приватного нотаріуса Тавтєлєва А.В. грошові суми у розмірі 147740 гривень 62 копійки для передачі їх ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» з метою погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року, що підтверджується відповідними квитанціями. Позивач вже звертався з позовом про стягнення з відповідача 109104 гривні 60 копійок у зв`язку з порушенням пунктів 5.2., 5.3.1., 5.4., 5.6.-5.12, тобто з тим самим предметом і з тих самих підстав. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року по справі № 752/5758/20 в задоволені позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2024 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року залишено без змін. в межах справи № 752/5758/20. Також, позивач вже намагався стягнути з відповідача штраф, внаслідок нездійснення дій щодо страхування квартири, проте з посиланням на інші пункти кредитного договору. В межах зазначеної справи позивачу відмовлено у стягненні штрафу, оскільки відповідач виконала свій обов`язок щодо страхування квартири. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-5205918 (т. 1, а.с. 6-9). Пунктом 1.1. договору кредиту визначено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 363682 гривні з кінцевим терміном повернення кредиту до 01 грудня 2023 року включно, на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на придбання об`єкту нерухомості за договором купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2013 року, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.5. кредитного договору забезпеченням виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій та пені, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги за цим договором виступає забезпечення, а саме: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір від 02 грудня 2013 року (т. 1, а.с. 13-15). Відповідно до п. 2.1. Іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Мегаінвест Сервіс» стало переможцем в електронних торгах «Національна електронна біржа» за лотом № GL3N015911 згідно «Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-01-03.000084-b» (т. 1, а.с. 16). 04 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» було укладено договір № 2146/К купівлі-продажу прав вимоги», відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Мегаінвест Сервіс», а ТОВ «Мегаінвест Сервіс» приймає у власність права вимоги до відповідача за кредитним договором та Іпотечним договором (т. 1, а.с. 17-18). Відповідно до Акту приймання-передачі кредитної справи банк передав позивачу кредитний договір № К-5205918 з додатками, Іпотечний договір та кредитну справу по відповідачу (т. 1, а.с. 20). Сторона позивача зазначає, що відповідачем заборгованість за договором кредиту не погашена, умови кредитного договору не виконуються. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 522166 гривень 33 копійки, з яких: 147741 гривня - сума боргу, 107758 гривень 93 копійки - інфляційне збільшення, 255755 гривень 94 копійки - штрафні санкції, 10910 гривень 46 копійок - три проценти річних. Сторона відповідача, заперечуючи наявність заборгованості по кредиту, посилається на наступне. [PERSON] вчасно сплачувала всі платежі за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року, проте весною 2020 року остання дізналась, що 14 лютого 2020 року в якості заходу звернення стягнення на нерухоме майно ТОВ «МЕГАIНВЕСТ CEPBIC» відчужило її квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року. У подальшому відповідач дізналась, що 04 лютого 2020 року між ТОВ «МЕГАIНВЕСТ CEPBIC» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір № 2146/К відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Сторона відповідача вказує на те, що на момент продажу квартири, у відповідача не було ніякої кредитної заборгованості за кредитним договором, будь-яких вимог від банку відповідач не отримувала та не було жодних правових підстав для відчуження її квартири іншим особам. Відповідно до п. 3.4. договору № 2146/К від 04 лютого 2020 року про відступлення прав вимоги новий кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення прав вимоги протягом п`яти днів з моменту набрання чинності договором. З відзиву на позов вбачається, що [PERSON] ніякого повідомлення від нового кредитора - ТОВ «Мегаінвест сервіс» не отримувала. Доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача (ТОВ «Мегаінвест сервіс») суду не надано. Таким чином, у порушення вимог п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Мегаінвест сервіс» не повідомило позивача про відступлення прав вимоги протягом п`яти днів з моменту набрання чинності договором. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року по справі № 760/10950/20 позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., ТОВ «Мегаінвест сервіс», [PERSON] , третя особа ПАТ «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії, визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ТОВ «Мегаінвест сервіс» та [PERSON] від 14 лютого 2020 року. Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 14 лютого 2020 року, індексний номер: 51152967, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири № 10 від 14 лютого 2020 року. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року про часткове задоволення позову до приватного нотаріуса Золотих О.О. про стягнення з нього судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Золотих О.О., в іншій частині рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 125-138). Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року у не скасованій за результатами апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині залишено без змін (т. 1, а.с. 140-169). З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON] як керівнику ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується повідомленням про підозру від 29 грудня 2022 року (т. 1, а.с. 182-203). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (т. 1, а.с. 207-208). Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ від 18 січня 2023 року оголошено розшук підозрюваної [PERSON] (т. 1, а.с. 209-210). Сторона відповідача зазначає про те, що після набуття права вимоги за кредитним договором, позивачем не було направлено відповідачу листів, в тому числі вимог, із банківськими реквізитами, на які необхідно перерахувати грошові кошти. Відповідач намагалася самостійно отримати банківські реквізити, проте позивачем звернення відповідача були проігноровані, внаслідок чого відповідач сплатила борг шляхом внесення коштів у депозит нотаріуса. У матеріалах справи міститься копія заяви свідка - представника ПАТ «Дельта Банк» від 07 вересня 2022 року, поданої в межах справи № 910/485/22, з якої вбачається, станом на 04 лютого 2020 року загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору № К-5205918 складає 147740 гривень 62 копійки, з яких тіло кредиту - 145265 гривень 02 копійки, 2475 гривень 60 копійок - відсотки. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору були відсутні підстави вимагати у відповідача дострокове повернення боргу. Станом на 04 лютого 2020 року заборгованість з періодичних платежів була відсутня (т. 1, а.с. 113-115). Вказану суму заборгованості (147740 гривень 62 копійки) відповідач намагалась погасити добровільно, неодноразово звертаючись до ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» з заявами про надання банківських реквізитів. 24 березня 2020 року відповідачем направлено на адресу ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» лист з проханням надати реквізити рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року (т. 1, а.с. 107). 07 лютого 2025 року відповідач повторно направила позивачу лист з проханням надати реквізити рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року. Відповіді на вказані листи позивачем надано не було. Сторона відповідача вказує на те, що із матеріалів виконавчого провадження № 76904660 їй стало відомо, що у ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» відсутні банківські рахунки, на які можливо було б перерахувати кошти за кредитним договором. У зв`язку з цим, відповідач повністю погасила заборгованість за кредитним договором шляхом виконання зобов`язання внесенням боргу на депозит нотаріуса. Зокрема, 17 лютого 2025 року відповідач внесла на депозит приватного нотаріуса Тавтєлєва А.В. грошові суми у розмірі 147740 гривень 62 копійки для передачі їх ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» з метою погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № К-5205918 від 02 грудня 2013 року, що підтверджується квитанцією № 30 від 17 лютого 2025 року та банківською квитанцією (т. 1, а.с. 105, 106). За таких обставин, заборгованість за тілом кредиту відповідачем була погашена повністю шляхом внесення цієї суми на депозит приватного нотаріуса для передачі їх ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС». Позивачем також вказується на порушення відповідачем умов договорів щодо страхування предмета іпотеки. Встановлено, що у березні 2020 року ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» зверталось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу за кредитним договором. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позову (т. 1, а.с. 171-174). Постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2024 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року залишено без змін (т. 1, а.с. 175-178). Вказаними рішеннями встановлено, що [PERSON] за період з 2013 року по 2019 рік умови договору в частині укладення договорів добровільного страхування майна та договорів добровільного страхування від нещасних випадків виконувались в повному обсязі. На підтвердження виконання умов договорів стороною відповідача надані суду копії договорів добровільного страхування майна від 02 грудня 2013 року, 18 листопада 2014 року та 01 грудня 2015 року, договорів добровільного страхування від нещасних випадків від 02 грудня 2013 року, 18 листопада 2014 року, 01 грудня 2015 року, 30 листопада 2016 року, 27 листопада 2017 року, 09 листопада 2018 року, 05 листопада 2019 року та квитанцій про сплату страхових платежів. З інформаційного листа ПАТ Страхова компанія «VUSO» від 05 листопада 2019 року, адресованого ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] внесла страхові платежі за договорами страхування та заборгованості станом на 05 листопада 2019 року немає. Відповідач також зазначає про те, що до 2016 року документи щодо страхування вона надавала особисто до відділення банку за адресою: [ADDRESS] . Після запровадження процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» припинив приймати документи. У зв`язку з цим, всі договори страхування предмету іпотеки, копії квитанцій про оплату та довідки про розмір заробітної плати надсилались нею рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Зазначене підтверджується наданими відповідачем листами від 14 березня 2018 року, 29 листопада 2017 року, 19 листопада 2018 року, 11 листопада 2019 року та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Вбачається, що [PERSON] виконані умови кредитного договору та іпотечного договору, зокрема, на виконання п. 5.1. іпотечного договору [PERSON] виконаний обов`язок щодо страхування предмета іпотеки від всіх видів ризиків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи надані стороною відповідача докази щодо своєчасної оплати кредиту, станом на момент звернення до суду з позовом прострочення загального зобов`язання та порушення інших умов кредитного та Іпотечного договорів у [PERSON] відсутнє. Зазначене також встановлено рішеннями суду. Стороною позивача будь-яких доказів на спростування доводів сторони відповідача суду не надано. Встановлено, що заборгованість за кредитним договором перед товариством у відповідача відсутня. Враховуючи відсутність основної заборгованості за кредитним договором, нарахування позивача інфляційного збільшення боргу та трьох процентів річних не відповідають вимогам закону та також не підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, станом на день ухвалення рішення суду у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed