Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ "Фінпром Маркет" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 03.06.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 71842368, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів (з 03.06.2025 по 02.07.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,275 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 71842368 від 03.06.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 71842368 від 03.06.2025та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 16162,50 грн, зокрема: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 412,50 грн - сума заборгованості за процентами; 750,00 грн - сума заборгованості за комісією; 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71842368 від 03.06.2025. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед кредитодавцем (первісним кредитором), ні перед позивачем/фактором - ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором кредиту № 71842368 на підставі договору факторингу. Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором кредиту № 71842368 в розмірі 16162,50 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 412,50 грн - сума заборгованості за процентами; 750,00 грн - сума заборгованості за комісією; 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.11.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано із АТ КБ "Приватбанк" інформацію. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання УДМС у Вінницькій області від 21.11.2025 та ЦНАП Сутисківської селищної ради № 80/12.05 від 24.11.2025 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (Ф.119) до суду повернулось 11.12.2025, із відміткою - адресат відсутній. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв. 09.12.2025 до суду надійшла витребувана із АТ КБ "Приватбанк" інформація. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 03.06.2025 [PERSON] уклав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71842368 (а.с.14зворот-21). Відповідно до умов договору: сума кредиту 5000,00 грн (п.2.2.1), строк кредитування/строк договору 30 днів (п.2.2.2), процентна ставка/день 0,275% (фіксована) (п.2.2.3), комісія за надання кредиту 15,00 % від суми кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 грн), дата надання кредиту 03.06.2025, дата повернення кредиту (останній день) 02.07.2025, денна процентна ставка/день 0,775%, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 4,00%, пеня 4,00%, орієнтована реальна річна процентна ставка 1288,87%, орієнтована загальна вартість кредиту 6162,50 грн, загальні витрати за кредитом 1162,50 грн (п.2.2.4), Крім того, сторони погодили додаток № 1 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71842368 від 03.06.2025 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.22). Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71842368 від 03.06.2025, додаток №1 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71842368 від 03.06.2025 - підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 88558, що також стверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.23). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн, що стверджується довідкою ТОВ "ФК "Фінекспер" від 20.10.2025 № КД-000064857 (а.с.24), платіжною інструкцією (операція 3fae09c9-68d2-45f4-8db6-294dc857ad73) від 03.06.2025 (а.с.10) та витребуваною із АТ КБ "Приватбанк" інформацією, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с.56), випискою за договором № б/н за період з 03.06.2025-06.06.2025, яка містить підтвердження зарахування грошових коштів у сумі 5000,00 грн 03.06.2025 (а.с.57). 16.10.2025 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 16/10/25 (а.с.25зворот-29), за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 71842368 від 03.06.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16.10.2025 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, в тому числі до відповідача в сумі 16162,50 грн, з яких: 5000,00 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 412,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 750,00 грн - сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с.30-31). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Фінпром Маркет" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71842368 від 03.06.2025, отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, суд, перевіривши розрахунки заборгованості (а.с.5, 12зворот-13), дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 6162,50 грн, яка складається з: 5000,00 грн - тіло кредиту, 412,50 грн - проценти, 750,00 грн - комісія, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені/неустойки в сумі 10000,00 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Ю.О. 25.08.2025 укладено договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП (а.с.32зворот-35). До позову додано акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.37-38), витяг з акту № 7ФП від 24.10.2025 приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а.с.36зворот), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579939290.1 від 27.10.2025 (а.с.38зворот). Вищенаведені документи судом оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, тим самим задовольнивши дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 923,62 грн (6162,5*2422,40/16162,5) та витрати на правову допомогу 1715,77 грн (6162,5*4500/16162,5), всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2639,39 грн (923,62+1715,77).

Outcome: approved