Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Ворзельської селищної ради, третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач зазначає, що його матір [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшло нерухоме та рухоме майно, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 3210945600:01:079:0009, площа 0,007 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 3210945600:01:079:0007, площа 0,1053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 114,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільна часткова власність, розмір частки 2/3; квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м. Має намір прийняти спадщину, що залишилася після смерті матері. Просить суд визначити йому додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду представник позивача адвокат Денисенко І.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач Ворзельська селищна рада в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Заяву про слухання справи за відсутності свого представника не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора в судове засідання не забезпечила явку свого представника. В матеріалах справи містяться заяви щодо розгляду справи у відсутності представника нотаріальної контори. Заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України, закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , місце смерті Київ, про що 06.11.2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 2028, даний факт підтверджено доданою копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Зі змісту копії заповіту від 29 липня 2011 року вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: усе своє майно, яке на день її смерті буде належати їй, у чому б воно не складалося та де б воно не знаходилося заповіла сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено держаним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Бова Т.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-1268. Зі змісту відповіді державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори Журавель А.М. від 18.10.2023р. № 1080/01-16 адресованої [PERSON] вбачається, що надано роз`яснення з приводу оформлення спадкових прав [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В разі, якщо спадкоємець не був зареєстрований на день смерті з спадкодавцем, статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто випадку заявника з 04 листопада 2021 року по 04 вересня 2022 року, враховуючи вимоги пункт3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року з відповідними змінами та доповненнями, відповідно до якого на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмову від її прийняття зупиняється, але не більше ніж на чотири місяці. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Згідно інформації отриманої з Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , станом на 18 жовтня 2023 року не заведена. З документів наданих Вами вбачається, що на день смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] проживав і був зареєстрований за іншою адресою, відмінною від адреси проживання і реєстрації померлої, що не дає йому можливості скористатись нормою пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Враховуючи вище викладене, рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання надання додаткового строку для прийняття спадщини та можливого спадкування в судовому порядку. Згідно ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Судом встановлено, що [PERSON] пропустив строк встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Як роз`яснено Верховним Судом України у п. 26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved