Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

08.08.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через систему "Електронний суд" звернулося до Кропивницького районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №643120 від 25.06.2021 року у загальному розмірі 82 963,21 грн, судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 643120. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 62 500,00 грн строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення 25.06.2023 року, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених пунктами договору. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 31.01.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 31012025, відповідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 643120. Загальний розмір заборгованості відповідача станом на день формування позовної заяви становить 82 963,21 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 48 743,92 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34 219,29 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 25.08.2025 року справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 24.09.2025 року справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 року була розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою судді Подоляк Я.М. від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві позивач просив розгляд справи здійснювати без участі його представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомила. 06.01.2026 року представником відповідача - адвокатом Ісмайловою А.В. подано письмові пояснення у справі, відповідно до яких вважає, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Кредитор користуючись можливістю стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, зважаючи на разі на тяжкий час, на підставі чого просить відмовити у позові. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 25.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 643120 про надання споживчого кредиту. Згідно з п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 62 500,00 грн. Відповідно до п. 1.4 договору строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 25.06.2023 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Відповідно до п. 1.5 договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних) (далі - Проценти за перший день користування кредитом); - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 90% річних (далі Поточні проценти). Згідно з п. 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 223,97% річних. За приписами п. 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 149 310,23 грн. Пунктом 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 50 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 12 500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Згідно п.3.5 договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Відповідно до п. 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому п .2.1 договору. Відповідно до п. 2.5 договору кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Факт перерахування на рахунок відповідача грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням №5508 від 25.06.2021 року. Також сторонами підписаний паспорт споживчого кредиту, та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказані документи, як і основний договір по споживчий кредит були засвідчені особистим підписом відповідача. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», станом на 25.06.2023 року заборгованість відповідача становить 82 963,21 грн. 31.01.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір надання послуги з факторингу № 31012025, відповідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняло право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до п.4.2.3 Договору факторингу права вимоги вважаються відступленими (переданими) клієнтом та набутими (прийнятими) фактором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників для друку, за умови виконання фактором вимог цього Договору щодо перерахування суми грошових коштів фінансування передбачених Розділом 6 Договору. Згідно п.6.1. Договору факторингу сума фінансування становить 3 167 274,41грн. Відповідно до копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0492440000 від 31.01.2025 року, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на рахунок ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було перераховано кошти в сумі 3 167 274,41грн. 31.01.2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку за Договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №643120 від 25.06.2021 у загальному розмірі 82 963,21 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Доводи представника відповідача про те, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно, суд не бере до уваги, оскільки відповідачка не скористалася своїм правом відмовитися від укладення договору, діючи обачливо і добросовісно мала зрозуміти і усвідомити умови, на яких їй було запропоновано отримати кредитні кошти. Тому, з огляду на те, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за основним зобов`язанням у сумі 48 743,92 грн матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, враховуючи, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем у період строку кредитування, визначеного договором, а саме за період з 26.06.2021 року до 25.06.2023 року, і доказів їх сплати відповідачем не надано, тому суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача прострочених платежів за процентами у сумі 34 219,29 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено, то витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 422,40 грн. Крім того, згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №490 від 02.06.2025 року, витяг з акту №13 про надання правової допомоги від 30.06.2025, яким встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: усна консультація 2 год по 2 000,00 грн/год на суму 4 000,00 грн; підготовка пропозицій 3 год по 2 000,00грн/год на суму 6 000,00грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі її до суду, 5 год по 3 000,00 грн/год на суму 15 000,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved