Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

25.03.2025 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «РТС ПЛЮС» - Легкої Олени Юріївни до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу атомобіля HYUNDAI 130, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] від 01.02.2024 - недійсним. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що , [PERSON] є засновником та кінцевим бенефіціаром ГТОВФ "Тесей ЛТД" не зважаючи на судовий спір у справі №296/7282/23 відчужив транспортний засіб, щодо якого тривав судовий спір, на користь [PERSON] , шляхом укладення Договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4292784 від 01.02.2024, який укладений засобами Порталу «Дія». 26.03.2025 суд відкрив провадження у справі та надав строк на подачу заперечень - 15 днфв з дня отримання копії ухвали ( а.с.78) 19.04.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому не заперечував, що придбав спірний автомобіль у [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу через "ДІЮ", вважає себе добросовісним набувачем. На момент вчинення правочину [PERSON] був власником автомобіля, передав його справним, жодних претензій до нього не має. Також вказує, що він не є юристом та не перевіряв наявність судових спорів щодо автомобіля та вважав, що що продаж через використання офіційного державного майданчика для продажу несе певну гарантію відсутності проблем з майном та саме в системі "ДІЯ" він перевірив, що власником є [PERSON] . Себе [PERSON] вважає добросовісним набувачем, а позивач не має права визнавати такий договір недійсним оскільки не набуде права власності на нього та пістава для визнання договору недійсним є неналежною, просить відмовити в задоволення позовних вимог ( а.с.98-100) 05.05.2025 представник позивача подав відповідь на відзив в якому вказав, що [PERSON] було достименно відомо про спір у справі №296/7282/23 з приводу відчуження автомобіля HYUNDAI 130, 2020 року випуску, номерний знак: [NUMBER] . Проте він не чикаючи рішення у справі №296/7282/23 (визнання договору купівлі- продажу автомобіля HYUNDAI 130 недійсним), з метою ухилення від виконання рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1101/22 діючи недобросовісно знову продав автомобіль вже [PERSON] при цьому явно занизивши його ціну (а.с.122-142) 18.12.2025 сторони чи їх передставники до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи про що свідчать матеріали цивільної справи. 18.12.2025 представник позивача надав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі будь яких заяв чи клопотань не надавали. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 27.12.2022 Господарським судом Житомирської області у справі №906/1101/22 ухвалено рішення про стягнення з ГТОВФ «Тесей ЛТД» на користь ТОВ «РТС ПЛЮС» заборгованості у розмірі 138 889,15 грн (а.с.13-19) 16.02.2023 на підставі Наказу №906/1101/22 від 07.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. було відкрито виконавче провадження та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №71067326 та наявна інформація про виконавче провадження (а.с.20-28) . 01.02.2023 між ГТОВФ «Тесей ЛТД» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу №8041/2023/3634120 транспортного засобу, предметом договору був транспортний засіб: HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] (а.с.29-30). ГТОВФ «Тесей ЛТД» знаходиться за адресою:м.Житомир, вул.Корольова,132 офіс 1400, його засновником та кінцевим бенефіціаром є [PERSON] (а.с.31) 11.08.2023 Корольовським районним судом відкрито провадження у справі №296/7282/23 за позовом ТОВ "РСТ Плюс" до Господарського ТОВ форми "Тісей ЛТД", [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину (а.с.32-33) 11.04.2024 суд у справі №296/7282/23 визнав недійсним договір купівлі-продажу 8041/2023/3634120 транспортного засобу від 01.02.2023 року, автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № , VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , що укладений між ГТОВФ «Тесей ЛТД» (код ЄДРОУ: 20426132) та [PERSON] (а.с.34-43) 02.10.2024 Житомирський апеляційний суд постановив визнати недійсним договір купівлі-продажу 8041/2023/3634120 транспортного засобу від 01.02.2023 року, автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № , VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , що укладений між ГТОВФ «Тесей ЛТД» (код ЄДРОУ: 20426132) та [PERSON] (а.с.44-59) 04.12.2024 Верховний суд відмовив у відкритті касаційного провадження (а.с.65-66) 21.11.2024 територіальний сервісний центр МВС № 3245 надав приватному виконавцю А.Дідківському копію договору купівлі-продажу транспортного засобу HYUNDAI 130, 2020 року випуску, VIN № [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] через засоби порталу "ДІЯ" (а.с.68) За інформацією Головного сервісного центру МВС № 3245 станом на 05.02.2025 року [PERSON] є власником автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № [NUMBER] . Транспортний засіб перереєстровано 02.02.2024 через електронні сервіси (а.с.69) 26.06.2025 ДП "ДІЯ" на виконання ухвали суду про витребовування доказів надало інформацію, що [PERSON] авторизований в мобільному додатку Порталу Дія з 08.10.2021 та він отримував сповіщення про розгляд справи №296/7282/23 (а.с.176-179) Отже, предметом позову у справі, є вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу рухомого майна - автомобіля, оскільки він вчинений з введенням сторони покупця в оману продавцем. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». За приписами ст.655 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В ч.1 ст.656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. Таким чином за змістом наведеної норми з урахуванням частини першої статті 229 ЦК України, істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. При цьому сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (частина друга статті 230 ЦК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення норм статті 230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Отже, правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 753/10863/16-ц, від 02.10.2019 у справі № 140/2589/15-ц, від 06.04.2020 у справі № 293/780/18, від 28.04.2020 у справі № 263/16688/17, від 11.09.2024 у справі № 697/1148/23, від 04.12.2024 у справі № 761/6243/19, тощо. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 27.12.2022 Господарським судом Житомирської області у справі №906/1101/22 ухвалено рішення про стягнення з ГТОВФ «Тесей ЛТД» на користь ТОВ «РТС ПЛЮС» заборгованості у розмірі 138 889,15 грн (а.с.13-19) 16.02.2023 на підставі Наказу №906/1101/22 від 07.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. було відкрито виконавче провадження та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №71067326 та наявна інформація про виконавче провадження (а.с.20-28) . 01.02.2023 між ГТОВФ «Тесей ЛТД» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу №8041/2023/3634120 транспортного засобу, предметом договору був транспортний засіб: HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] (а.с.29-30). ГТОВФ «Тесей ЛТД» знаходиться за адресою:м.Житомир, вул.Корольова,132 офіс 1400, його засновником та кінцевим бенефіціаром є [PERSON] (а.с.31) 11.08.2023 Корольовським районним судом відкрито провадження у справі №296/7282/23 за позовом ТОВ "РСТ Плюс" до Господарського ТОВ форми "Тісей ЛТД", [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину (а.с.32-33) 11.04.2024 суд у справі №296/7282/23 визнав недійсним договір купівлі-продажу 8041/2023/3634120 транспортного засобу від 01.02.2023 року, автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № , VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , що укладений між ГТОВФ «Тесей ЛТД» (код ЄДРОУ: 20426132) та [PERSON] (а.с.34-43) 02.10.2024 Житомирський апеляційний суд постановив визнати недійсним договір купівлі-продажу 8041/2023/3634120 транспортного засобу від 01.02.2023 року, автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № , VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , що укладений між ГТОВФ «Тесей ЛТД» (код ЄДРОУ: 20426132) та [PERSON] (а.с.44-59 При цьому, 01.02.2024 [PERSON] продав спірний автомобіль громадянину [PERSON] , що не заперечується відповідачами. Так в запереченнях проти позову відповідач [PERSON] вказує, що він вважає, що не був введеним в оману [PERSON] , оскільки на день укладення договору між ними жодних заборон щодо обмеження продажу автомобіля не було, та він придбав автомобіль свідомо так як той був у справному стані. Також він сплатив продавцю домовлену ціну, оскільки в документах саме [PERSON] був вказаний власником. Так дійсно, станом на 01.02.2024 [PERSON] був власником спірного автомобіля HYUNDAI І30 на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2023 №8041/2023/3634120 транспортного засобу, який в подальшому 02.10.2025 було визнано недійсним у справі №296/7282/23. 26.06.2025 ДП "ДІЯ" на виконання ухвали суду про витребовування доказів надало інформацію, що [PERSON] авторизований в мобільному додатку Порталу Дія з 08.10.2021 та він отримував сповіщення про розгляд справи №296/7282/23 (а.с.176-179) Таким чином, суд вважає , що відповідач [PERSON] будучи достименно обізнаним про наявність судової справи щодо визнання договору, за яким він станом на 01.02.2024 був власником автомобіля HYUNDAI І30, недійсним все одно відчужив його [PERSON] не повідомивши, що існує спір з приводу автомобіля Саме з заперечень [PERSON] слідує, що він не є юристом та не перевіряв наявність судових спорів щодо автомобіля та вважав, що що продаж через використання офіційного державного майданчика для продажу несе певну гарантію відсутності проблем з майном та саме в системі "ДІЯ" він перевірив, що власником є [PERSON] . Себе [PERSON] вважає добросовісним набувачем, а позивач не має права визнавати такий договір недійсним оскільки не набуде права власності на нього та пістава для визнання договору недійсним є неналежною. Щодо порушень прав позивача, який не є стороною оскаржуваного договору купівлі-продаж. Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/12787/17 зазначила, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. ТОВ "РСТ Плюс" є стягувачем у виконавчому провадженні №71067326 (а.с.20-28) щодо стягнення з ГТОВФ «Тесей ЛТД» (засновником та кінцевим бенефіціаром якого є відповідач [PERSON] ) на користь ТОВ «РТС ПЛЮС» заборгованості у розмірі 138 889,15 грн на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 27.02.2022 у справі №906/1101/22. При цьому, 02.10.2024 Житомирський апеляційний суд постановив визнати недійсним договір купівлі-продажу 8041/2023/3634120 транспортного засобу від 01.02.2023 року, автомобіля HYUNDAI І30, 2020 року випуску, сірого кольору, VIN № , VIN № [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] , що укладений між ГТОВФ «Тесей ЛТД» (код ЄДРОУ: 20426132) та [PERSON] (а.с.44-59) оскільки він є фраудаторним правочином то був вчинений всупереч принципу добросовісності та спрямований на зловживання правом внаслідок чого відбулося унеможливлення звернення стягнення на майно боржника та вцілому зменшився обсяг майна боржника ГТОВФ «Тесей ЛТД». Отже, позивач має право на стягнення заборгованості у виконавчому провадженні №71067326 з ГТОВФ «Тесей ЛТД» за рахунок його майна, яким є і спірний автомобіль . З огляду на викладене, позиція відповідача [PERSON] , що договір купівлі продажу автомобіля не стосується інтересів ТОВ «РТС ПЛЮС» та є хибною та спростовується матеріалами справи . На думку суду, [PERSON] дійсно є добросовісним набувачем, разом з тим саме [PERSON] в даному випадку діяв недобросовісно. Як вже зазначалося судом, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (частина друга статті 230 ЦК України). Враховуючи викладене суд приймає рішення про задоволення позову та визнає договор купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4292784 від 01.02.2024, HYUNDAI 130, 2020 року випуску, VIN № [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] через засоби порталу "ДІЯ" - недійсним на підставі ст.230 ЦК України. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив 2422,40 грн (за вимогу немайнового характеру визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу) про що свідчить квитанція № Т7МА-К7SA-D6FE від 24.03.2025. Оскільки позов задоволено в повному обсязі то стягненню з відповідачів , якими є і [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає по 1211,20 грн судового збору з кожного, бо іншого не передбачено чинним ЦПК України.

Outcome: approved