Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

В жовтні 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерства оборони України, третя особа Військова частина [NUMBER] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні, встановлення факту батьківства. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з червня 2006 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Згідно актового запису про народження №230 від 25.03.1981 року, зробленого Жовтоводським відділом ЗАГС, [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] . Позивач зазначає, що вони проживали разом з [PERSON] в кв. [ADDRESS] , 2/3 частини якої належить позивачці на праві спільної часткової власності. Питання про реєстрацію шлюбу не виникало, але фактично вони виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися та дбали один про одного, про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що носило постійний та систематичний характер. Під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Оскільки на час народження дитини вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька були записані відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. Дитині було присвоєно прізвище матері [PERSON] , а ім`я та по батькові батька у графі «відомості про батька» за вказівкою позивачки зазначено « [PERSON] ». Позивач стверджує, що з 2006 року єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї був заробіток [PERSON] , який офіційно працював на підприємствах міста Жовті Води Дніпропетровської області, виконував будівельні роботи за індивідуальними трудовими договорами, вирощував городину для забезпечення сім`ї продуктами. Позивач же з 2006 року по теперішній час офіційно не працювала, перебувала на обліку УПСЗН Жовтоводської міської ради і періодично отримувала допомогу по безробіттю, займалась вихованням сина та вела домашнє господарство. При цьому, [PERSON] мав стабільний заробіток, що був постійним і основним джерелом існування їхньої сім`ї, тобто позивач стверджує, що фактично перебувала на утриманні чоловіка. В зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф [PERSON] 15.02.2023 року був призваний на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України. За браком часу та бюрократичними перепонами вони не встигли перед відправкою зареєструвати шлюб та оформити батьківство [PERSON] відносно сина, хоча і зверталися з цього приводу до Жовтоводського відділу ДРАЦС. Відповідно до сповіщення №69 від 27.02.2023 року, отриманого відповідачкою [PERSON] , навідник 3 механічного відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механічного батальйону [PERSON] під час проведення бойових дій зник безвісти 20 лютого 2023 року в н.п. Бахмут Донецької області. Дані щодо нього внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Відповідний витяг з реєстру знаходиться у [PERSON] 24.02.2023 року позивач звернулася до ВП№5 Кам`янського РУП із заявою про те, що її цивільний чоловік, військовослужбовець [PERSON] з 20.02.2023 року не виходить на зв`язок та місце його знаходження невідоме. На підставі цієї заяви 25.02.2023 року було відкрите кримінальне провадження №12023041220000107. 06.02.2024 року позивач звернулася до командира в/ч [NUMBER] за місцем служби [PERSON] із заявою про призначення їй виплати грошового забезпечення та одноразової додаткової виплати в зв`язку з тим, що її чоловік [PERSON] під час проведення бойових дій зник безвісти 20 лютого 2023 року. Повідомленням №8291 від 28.05.2024 року позивачці було в цьому відмовлено на підставі п.7 постанови КМУ від 30 листопада 2016 року №884. Таким чином, враховуючи той факт, що з [PERSON] вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, позивач позбавлена можливості отримати допомогу від держави, як дружина зниклого безвісти, що змусило її звернутись до суду. Позивач стверджує, що з червня 2006 року по 15.02.2023 року вони з [PERSON] постійно проживали однією сім`єю в належній їй на праві спільної часткової власності квартирі [ADDRESS] , яка відноситься до ОСББ «Франка 30» і вели спільне господарство. Так, в період 2007-2010 роки вони за спільні кошти встановили в квартирі металопластикові вікна, відремонтували та засклили балкон, провели перебудову ванної та туалету, придбали та встановили кондиціонер. За час спільного проживання вони тричі міняли водонагрівач, останній раз у вересні 2019 року. Позивач зазначає, що спільно вони купляли електропобутові прилади, меблі, гаджети, транспортні засоби. На народження їхнього сина бабуся з боку батька [PERSON] купила дитяче ліжечко з усім облаштуванням, а мама позивача - дитячий візочок. [PERSON] купив столик для організації харчування дитини, ходунки, дитячий одяг, іграшки, санки, дитячу машинку «толокар», велосипед для перевезення маляти, літній візочок. Оскільки син перебував на штучному годуванні, - весь необхідний період [PERSON] забезпечував дитину дитячою сумішшю. Вони разом здійснювали догляд за дитиною та організовували за необхідністю медичне лікування та профілактику. З пологового будинку позивача з сином зустрічала, в тому числі, і бабуся [PERSON] . У зв`язку з тим, що син пішов до школи, вони купили письмовий стіл та стілець до нього, для забезпечення навчального процесу вони купили для сина планшет Lenovo. В 2019 році [PERSON] купив для сина велосипед Корт 20. 14.09.2019 року вони придбали комод для сина. 01.03.2021 року [PERSON] придбав в кредит для сина героскутер. Кредитний договір був укладений з [PERSON] . Позивач зазначає, що факт їхнього спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та виховання дитини в період з червня 2006 року по лютий 2023 року підтверджується відповідним актом ОСББ «Франка 30» від 20.09.2024 року. Мобілізаційна повістка направлялася [PERSON] за фактичною домашньою адресою [ADDRESS] . Відповідно до Книги алфавітного обліку осіб рядового, сержантського та старшинського складу призваних за мобілізацією [INFO] , зазначена інформація про найближчих родичів зі слів [PERSON] : «дружина - [PERSON] , 1986 р.н., [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ». З інформації про родину учня 7 Б класу ліцею «Дивосвіт» [PERSON] №424 від 13.09.2024 року слідує, що до початку лютого 2023 року [PERSON] проживав з мамою, татом і бабусею. Тато, [PERSON] у серпні 2022 року разом з мамою прийшли на батьківські збори, познайомилися з вимогами до навчання в середній школі та вчителями-предметниками. Протягом першого семестру 5 класу батько постійно цікавився досягненнями сина, допомагав йому у навчанні. [PERSON] мав з татом гарні стосунки, тому важко сприйняв його зникнення. В медичній карті [PERSON] в даних обстеження на туберкульоз від 06.06.2011 року в оточенні малюка за місцем проживання вказаний [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що встановлення факту її спільного проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення у позивачки особистих прав та можливість безперешкодної реалізації її особистого права, а саме права на отримання грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , визнавав своє батьківство щодо сина, любив та піклувався про нього, матеріально забезпечував, всебічно сприяв його фізичному та моральному розвитку, планував офіційно оформити своє батьківство. В період вагітності позивача він супроводжував її під час візитів у жіночу консультацію, піклувався про неї та майбутню дитину, придбавав все необхідне для новонародженого, зустрічав їх з сином із пологового будинку, проводив з дитиною спільно час, що підтверджується їх спільними фотознімками. В зв`язку з тим, що [PERSON] зник безвісти, позивач вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту батьківства з метою оформлення пенсії з втрати годувальника. Таким чином, позивач просить встановити факт її проживання з [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 20 лютого 2023 року під час проведення бойових дій із захисту територіальної цілісності Батьківщини, в н.п.Бахмут Донецької області, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з червня 2006 року по 15.02.2023 року; встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] , з червня 2006 року до дня його зникнення безвісти; встановити факт батьківства [PERSON] , який зник безвісти 20 лютого 2023 року під час проведення бойових дій із захисту територіальної цілісності Батьківщини, в н.п.Бахмут Донецької області, стосовно дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] від 21 жовтня 2011 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за №340, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище дитини на [PERSON] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. 16 грудня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Черниш Т.І. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача зазначає у відзиві, що на їхнє переконання, [PERSON] не входить до кола осіб, які мають право на отримання допомоги від держави, як дружина зниклого безвісті. На підтвердження вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства позивачка надала Свідоцтво про право власності на житло та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 483395979 та графік платежів від 01.03.2021 року, інструкцію користувача HOVERBOARD XL6 10,5, видаткової накладної від 01.03.2021 року про придбання Гіроборду Rover XL6 10.5 Grafitti white-red 2021, код 705710, паспорта на товари, товарні чеки, гарантійні талони, квитанції, пам`ятку користувача тощо. Так, як слідує зі Свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах по 16,87 м2 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1397761 від 04.09.2003 року, Свідоцтва про право на спадщину від 19.08.2003 року та Угоди про розподіл спадкового майна від 19.08.2003 року, [PERSON] успадкувала після смерті діда [PERSON] належну йому за життя 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З 21.10.2002 року позивачка зареєстрована у вказаній вище квартирі та постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , на утриманні якої перебуває разом із сином [PERSON] . Надані позивачкою Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №483395979 та графік платежів від 01.03.2021 року, видаткова накладна № 4 від 01.03.2021 року дійсно підтверджують факт придбання [PERSON] в кредит в магазині «Алло» електричного скутера (гіроборда), який, згідно інструкції користувача, є високотехнологічним двоколісним транспортним засобом. Окрім того, згідно інформації, розміщеної на сайті магазину «Алло» в розділі основні характеристики, Гіроборд Rover XL6 10.5 Grafitti white-red 2021, код 705710, призначений для дорослих. Станом на 01.03.2021 року [PERSON] було повних 9 років. За таких умов, вказані документи не являються беззаперечними доказами того, що [PERSON] зазначений гіроборд купував саме [PERSON] . Далі, позивачка веде мову про те, що в 2019 році [PERSON] купив для сина велосипед Корт 20, бувший у використанні, що підтверджується техпаспортом, копію якого додала. В той же час, до позовної заяви [PERSON] додала роздруківку під назвою « Велосипеды спортивные туристические горные. Руководство по эксплуатации ", на якій маються записи від 11.02.2013 року, не відомо ким зроблені. Дана роздруківка не являється належним та достовірним доказом того, що цей велосипед придбавався в 2019 році для [PERSON] , та придбавався саме [PERSON] , оскільки не являється розрахунковим документом, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. З наведених вище підстав не являється належним та достовірним доказом і паспорт виробу «комод», який позивачка надала на підтвердження того, що вона із [PERSON] придбали комод для сина 14.09.2019 року. На думку представника відповідача, надані позивачкою квитанції від 25.10.2017 року та від 10.11.2017 року про придбання письмового столу та стільця до [PERSON] , гарантійного талону і касового чеку від 11.10.2019 року про придбання планшету Lenovo, не являються переконливими доказами того, що саме [PERSON] та [PERSON] купили вказані товари, оскільки надані документи не містять інформацію про покупця. Також позивачкою на підтвердження того, що вона спільно із [PERSON] купили пилосос LG (2005 р.), цифрову відеокамеру Samsung (20.01.2008 р.), скутер Honda (25.06.2008 р.), мобільний телефон Nokia 603 з карткою пам`яті (13.12.2011 р.), мобільний телефон Техно (29.03.22), двоспальне ліжко (27.12.2014 р.), програвач та акустичну систему (19.05.2008 р., 25.05.2008 р.), планшет Асус (17.01.2018 р.), велосипед Ардіс 2016 р., бувший у використанні куплений у 2019 році та провели домашній інтернет в 2012 році, надано паспорти на товари, товарні чеки, гарантійні талони, квитанції, пам`ятку користувача, які разом з іншими наданими нею письмовими документами, на думку представника відповідача, не підтверджують факт того, що ці товари придбавались спільно саме [PERSON] та [PERSON] , а не, наприклад, для своїх потреб матір`ю позивачки, яка постійно спільно проживає разом із донькою та її сином [PERSON] , або іншими особами. Частина вказаних документів не містить інформацію про покупця або значиться покупець [PERSON] (мовою оригіналу), частина - містить нерозбірливу інформацію (не можна встановити, якої саме речі стосується), частина - не являється розрахунковим документом, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона з [PERSON] за спільні кошти встановили в квартирі, належній [PERSON] та її матері, [PERSON] , металопластикові вікна, відремонтували та засклили балкон, провели перебудову ванної та туалету, придбали та встановили кондиціонер, тричі міняли водонагрівач. А враховуючи, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] , та не має ні права користування, ні права володіння квартирою/часткою квартири позивачки, не виключно, що вказані роботи, якщо і проводились, то за рахунок співвласників даного нерухомого майна. Всі перераховані вище предмети побуту могли бути придбані або самостійно [PERSON] , або її матір`ю, на утриманні якої вона перебувала і перебуває. Також, жодним доказом не підтверджується факт того, що [PERSON] купував столик для організації харчування дитини, ходунки, дитячий одяг, іграшки, санки, дитячу машину «толокар», велосипед для перевезення маляти, літній візочок, дитячі суміші. Два гарантійних талони від 19.05.2008 року та 25.05.2008 року свідчать про те, що [PERSON] придбав програвач та акустичну систему. Талон, виданий 26.06.2008 року на ім`я [PERSON] на транспортний засіб модель НОНОА-ХОСЯР 04А, реєстраційний № [NUMBER] , свідчить про належність [PERSON] вказаного транспортного засобу. Окремо ці два документа не свідчать про те, що вони придбавались для спільного використання з [PERSON] . На думку представника відповідача, не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами твердження позивачки про те, що за браком часу та бюрократичними перепонами вона із [PERSON] не встигли перед відправкою зареєструвати шлюб та оформити його батьківство відносно сина, хоча і звертались з цього приводу до Жовтоводського відділу ДРАЦС. Станом на 15.02.2023 року (час мобілізації [PERSON] ) сину позивачки було 12 років. Представник відповідача вважає, що 12 років - це достатній час для того, щоб зареєструвати шлюб та оформити батьківство відносно хлопчика, якби [PERSON] сприймала стосунки з [PERSON] серйозно, дорожила ними та планувала спільне майбутнє і вважала [PERSON] батьком дитини. Представник відповідача вважає, що за таких умов, надані докази є сумнівними та не доводять факту того, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] має зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] та до мобілізації систематично проживав разом із матір`ю, допомагав їй по господарству і в побуті. Між ними завжди були довірливі відносини. [PERSON] перебував в близьких стосунках із [PERSON] , мав намір створити з нею сім`ю, однак цього не бажала сама позивачка, мотивуючи це тим, що не сприймає їх стосунки серйозно та не планує жити з [PERSON] у майбутньому. Вона ніколи не ставилась до [PERSON] , як до свого чоловіка. В період стосунків [PERSON] завагітніла. Коли народився [PERSON] , [PERSON] та його матір [PERSON] вважали, що хлопчик є їхнім сином та онуком, відповідно, цим і пояснюється присутність відповідачки 1 на фото, наданих позивачкою. В гості до матері [PERSON] позивачка ніколи не приїжджала та не дозволяла [PERSON] возити дитину до [PERSON] . Згодом [PERSON] повідомила, що [PERSON] не являється батьком [PERSON] , тому й відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записала відповідно до ст.135 СК України. [PERSON] важко було це чути та вірити, оскільки під час вагітності [PERSON] вважав, що чекає народження своєї дитини. А після народження хлопчика, залишився проживати біля позивачки та дитини. Проживав не постійно, по мірі того, як дозволяла позивачка. Коли проживав, то зупинявся в окремій кімнаті, на старому дивані, сам собі готував їжу, збирав їжу на роботу, сам прав свій одяг. Позивачка до нього ставилась зневажливо та зверхньо, не поважала, принижувала, завжди домінувала, не рахуючись з думкою [PERSON] . [PERSON] по відношенню до [PERSON] не виконувала права та обов`язки подружжя, не вела з ним спільного господарства та не мала спільного бюджету, питання, пов`язані з побутом, спільно з ним не вирішувала. Позивачка жодним чином не дбала про [PERSON] , про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що носило постійний і систематичний характер. Навіть в позовній заяві немає тверджень про те, що [PERSON] хоч мінімально зі свого боку піклувалась про нього. Кредитні зобов`язання сина перед КБ «ПРИВАТБАНК» виконала не позивачка, а матір [PERSON] , коли 03.08.2023 року сплатила суму заборгованості в розмірі 22 150,77 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Як вбачається зі Сповіщення сім`ї № 69 від 27.02.2024 року, підписаного начальником [INFO] , [PERSON] повідомлено про те, що її син, навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону, старший солдат [PERSON] , під час проведення бойових дій зник безвісті 20 лютого 2023 року. Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Позивачка пошуками [PERSON] не займалась, тільки звернулась до Відділення поліції із заявою про те, що її цивільний чоловік [PERSON] не виходить на зв`язок та місцезнаходження його невідоме, щоб в подальшому звернутися до територіального органу Міністерства оборони України з питання отримання грошових виплат. По теперішній час [PERSON] шукає тільки матір. [PERSON] постійно тримає зв`язок зі слідчими Бахмутського міського відділу поліції, які проводять розслідування в рамках кримінального провадження, порушеного по факту зникнення безвісті сина, організаціями, які допомагають у пошуках зниклих безвісті осіб, як то група «Патріот», Інформаційне бюро (номер 1648), Центр обліку генетичних ознак тощо. На переконання Відповідачки 1 [PERSON] , її син живий. Коли він повернеться, сам вирішить подальшу долю відносин із [PERSON] . Далі, [PERSON] на обгрунтування вимоги про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка зазначила, що з 2006 року єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї був заробіток [PERSON] , який офіційно працював, мав стабільний заробіток, що був постійним і основним джерелом існування їхньої сім`ї, оскільки вона з 2006 року по теперішній час офіційно не працювала, періодично отримувала допомогу по безробіттю, щомісячну одноразову допомогу, займалась вихованням сина та вела домашнє господарство. На підтвердження вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні чоловіка, позивачка надала трудову книжку [PERSON] , свою трудову книжку та витяг з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.10.2024 року на ім`я [PERSON] . Як слідує з вказаних документів, [PERSON] по грудень 2022 року мала постійний дохід: отримувала державну соціальну матеріальну допомогу на дитину як одинока матір та соціальні виплати з Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування позивачки на утриманні [PERSON] , нею не надано. Таким чином, представник відповідача вважає, що у зв`язку з недоведеністю фактів спільного проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні, вимоги [PERSON] є безпідставними. Безпідставні вимоги не підлягають задоволенню. По-друге, окрім наведеного вище, [PERSON] , посилаючись на норми статей 125, 130 Сімейного кодексу України, просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , з метою оформлення пенсії з втрати годувальника. Як вірно вказано позивачкою, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється або оголошення її померлою. На теперішній час [PERSON] значиться зниклим безвісті, а не померлим чи оголошеним померлим. Закон не передбачає можливості встановлення факту батьківства при визнанні особи безвісно відсутньою. Таким чином, на думку представника відповідача, звернення до суду із вимогою про встановлення батьківства [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , є передчасним. Від відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких вони просили позовну заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні, встановлення факту батьківства, - залишити без розгляду. Про встановлення факту батьківства Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надає наступні пояснення. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 Сімейного Кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Як вбачається з роз`яснень у абзаці 1 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. При цьому, також слід звернути увагу, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (судова справа № 2- о/477/22/22). 06.02.2024 року [PERSON] звернулася до командира В/Ч [NUMBER] з питання виплати грошового забезпечення та одноразової додаткової виплати в зв`язку з тим, що [PERSON] під час проведення бойових дій зник безвісти 20 лютого 2023 року. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] (без реєстрації шлюбу). Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок). Пунктом 2 означеного Порядку визначено, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подають заяви про призначення пенсії у разі втраті годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Відповідно до ч.2 ст.21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст.36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Зовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак, попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою. У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають один з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без шлюбу, не належать. У зв`язку з вищевикладеним Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області просить суд залишити заяву [PERSON] без розгляду. 10 січня 2025 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач зазначає, що у відповідності до норм ст.ст. З, 4 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Щодо наданих заперечень відносно спільного проживання позивача та [PERSON] , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу позивач зазначає, що вони носять суб`єктивну оцінку і мають бути оцінені судом у сукупності всіх інших доказів у справі. Все придбане ними за 18 років майно перебувало в їхньому спільному користуванні і до сих пір знаходяться за місцем фактичного проживання [PERSON] у кв. [ADDRESS] . Там же знаходиться практично увесь його одяг та взуття, особисті речі, документи, необхідні зазвичай у побуті інструменти. За місцем проживання відповідачки [PERSON] знаходиться човен і рибацьке знаряддя та великогабаритні інструменти, які використовуються по мірі необхідності і які незручно зберігати в квартирі за браком місця. Також там знаходиться одяг, в який [PERSON] переодягався для виконання робіт по господарству в порядку допомоги матері та для рибалки. В період 2006-2010 років вони з чоловіком [PERSON] регулярно навідували відповідачку на свята, влітку спільно з її сім`єю проводили дозвілля, допомагали по господарству. В зв`язку з важким перебігом пологів і післяпологового періоду позивачка не мала змоги навідувати відповідачку, натомість відповідачка приїздила до них. Приблизно з 2020 року вони стали рідше навідувати відповідачку, а влітку взагалі не могли перебувати в умовах приватного будинку, оскільки у [PERSON] була виявлена тяжка форма алергії і його перебування за наявності великої кількості алергенів шкодило його здоров`ю. До звернення відповідачки з відзивом на поданий позов вони регулярно спілкувалися між собою, зустрічалися, позивачка з сином навідували її, привозили гостинці. Вони підтримували нормальні стосунки, позивачка звала її мамою. З 30.04.2024 року по 07.11.2024 року [PERSON] щомісяця перераховувала на банківську карку позивачки 20000 грн з грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця із 100 000 грн, які вона отримує. З цих коштів вона також перерахувала 10 000 грн. 17.10.2024 року на день народження [PERSON] . З грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] відповідачка сплатила суму заборгованості за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк», про що особисто повідомила позивачку. Позивачка стверджує, що між [PERSON] та його матір`ю існували нормальні стосунки, але в пріоритеті у нього завжди була їхня сім`я та їхній син. На думку позивачки цинічними являються твердження відповідачки про те, що вона не шукає свого чоловіка, оскільки їй достовірно відомо, що з перших днів зникнення [PERSON] позивач веде активний пошук всіма доступними їй методами. Щодо твердження відповідача про передчасність заявлених вимог про встановлення батьківства [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] за відсутності смерті особи, батьківство якої встановлюється або оголошення її померлою, позивач звертає увагу суду на наступне. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чинним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, тому позивач вважає, що у даному випадку за аналогією мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства з померлою особою. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року було залучено в якості співвідповідача Міністерство оборони України до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні, встановлення факту батьківства. 20 лютого 2025 року від відповідача Міністерства оборони України на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] просить суд звернути увагу, що у позові [PERSON] вказує причину необхідності встановлення юридичного факту саме в порядку позовного провадження з посиланням на ст.315 ЦПК України. Представник Міністерства оборони України вважає дане твердження позивача хибним та таким, що не відповідає приписам законодавства, а саме вказана стаття належить до розділу IV (Окреме провадження) ЦПК України. Тобто, позивач, звертаючись до суду в порядку позовного провадження хоче встановити юридичний факт, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження. Згідно ч.1 ст.175 ЦПК України в позовній заяві позивач мав би викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, але спору між [PERSON] і Міністерством оборони не існує. Щодо наявності доказів факту проживання як жінки та чоловік без реєстрації шлюбу представник Міністерства оборони України зазначає наступне. На думку представника відповідача під час звернення до суду позивачкою не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що позивачка з [PERSON] постійно спільно проживали саме з 2006 року, як вказує позивачка, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з [PERSON] . Представник Міністерства оборони України вважає, що надані заявницею до суду платіжні інструкції, які начебто свідчать, що [PERSON] та [PERSON] купували разом техніку, меблі, робили ремонт у спільному житлі, не можуть бути взяті до уваги, адже дані чеки не містять інформації хто саме їх купував, з якою метою та за чиї кошти. Заявницею не надано до суду скріншотів особистої переписки з месенджерів з [PERSON] , щоб могли свідчити про стосунки як чоловіка та жінки. Надані заявницею фотокартки жодним чином не свідчать про наявність стосунків між чоловіком та дружиною, а також спільних обов`язків як чоловіка та дружини, адже фото не містять інформації щодо часу, коли вони були зроблені. Посилання заявниці на акт про спільне проживання від 20.09.2024 року, затверджений головою правління ОСББ «Франка 30» представник відповідача вважає недопустимим доказом, адже покази свідків зі сторони заявниці на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту проживання сторін за однією адресою та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю у в розумінні статті 3 СК України. Таким чином, проживання [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства не підтверджені належними доказами, матеріали справи не можуть підтвердити наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, що у сукупності досліджених доказів свідчить про те, що між заявницею та зниклим безвісті не склалися та не мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків (документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори), притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом зазначеного заявником періоду часу саме усталені відносини, які притаманні подружжю. Показання свідків про проживання позивачки зі зниклим безвісті однією сім`ю, на яких ґрунтуються вимоги заявниці, не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України. Таким чином, представник відповідача вважає, що матеріали справи та свідки підтверджують лише факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки але не факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, що у сукупності досліджених доказів свідчить про те, що між ними не склалися та не мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже, як вбачається з позовної заяви [PERSON] та наданих нею доказів, не можна дійти висновку про наявність спільних обов`язків саме як подружжя. Щодо наявності доказів факту перебування на утриманні представник відповідача зазначає наступне. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Але, представник відповідача вважає, що крім пояснень свідків, доказів, які підтверджували б перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , не має. Посилання позивача на свідчення сусідів вважає недопустимим доказом, адже підписи свідків зі сторони позивача в Акті є лише констатацією факту проживання сторін за однією адресою та не підтверджують перебування її на утриманні зниклого безвісти [PERSON] . Позивачкою не надано до суду роздруківок банківських рахунків, що могли б свідчити про переказ коштів [PERSON] [PERSON] . Позивач, як доказ, надає до суду копії трудових книжок - свою та зниклого безвісти [PERSON] та роздруківку відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 02.10.2024 року [PERSON] , але при цьому не надає до суду Довідки про доходи [PERSON] - що могло б підтвердити про наявність відповідного заробітку, якого вистачить на утримання сім`ї. Отже, надані позивачкою докази свідчать про наявність у неї регулярних щомісячних доходів. На підставі вищевикладеного, можна дійти висновку про відсутність достатніх та допустимих доказів, які підтверджували б перебування позивачки на утриманні [PERSON] . Щодо встановлення факту батьківства відповідач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.130 СК України, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем і громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, а в разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування - якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень проведено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, у якому народилася дитина. Відповідно до положень ч.1 ст.130 СК України, суд ухвалює рішення про встановлення факту батьківства, якщо будуть доведені наступні обставини: 1) смерть батька дитини, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини; 2) наявність запису про народження дитини в Книзі реєстрації народжень, відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України; 3) наявність будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, [PERSON] зник безвісті під час виконання бойового завдання пов`язаного з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Частиною першої статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності особи. Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства (частина друга статті 5 Закону). Отже, на думку представника відповідача, з аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає, адже [PERSON] є особою, що зникла безвісті і вирішення питання встановлення батьківства до його розшуку чи оголошення померлим може вплинути на його права та обов`язки. Доводи [PERSON] , що [PERSON] , є батьком [PERSON] вважає необґрунтованими, оскільки позивач до суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] визнавав себе саме біологічним батьком [PERSON] не надала, а судово-генетичну експертизу, що могла б достовірно підтвердити чи спростувати факт батьківства проведено не було, що в свою чергу унеможливлює задоволення відповідної заяви. З урахуванням вищенаведеного, на думку представника відповідача, вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні є необґрунтованими, факт батьківства є недоведеним, у зв`язку з чим позовна заява не підлягає задоволенню. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року було залучено в якості третьої особи військову частину [NUMBER] до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні, встановлення факту батьківства. Крім того, даною ухвалою закрито підготовче провадження по зазначеній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Микитась Т.І. позовну заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що 21.02.2023 року вона дізналася від сестри, що [PERSON] не повернувся з завдання. 27.02.2023 року вона пішла до [INFO] і в цей же день дали [PERSON] сповіщення про те, що [PERSON] безвісти зниклий. Чи відбиралися у нього генетичні зразки вона не знає. Наразі в нього статус безвісти зниклий. Слідчі їй дзвонять, питають чи не має зразків. Біологічні зразки здавала мати в рамках кримінального провадження. 06.02.2024 року вона звернулась до командира військової частини для отримання допомоги у зв`язку з тим, що її чоловік [PERSON] безвісти зник, але їй було відмовлено. На той час, коли в них були відносини, вони не вважали, що штамп в паспорті нічого не значить. З червня 2006 року вони проживали в квартирі по [ADDRESS] , 2/3 частки якої належать їй, а 1/3 - її матері. До 15.02.2023 року вони там проживали, одяг купляли по мірі необхідності. По [ADDRESS] ще живе її мама. За комунальні послуги вони платили з чоловіком, щось давала мама. Квартира трьохкімнатна. Чоловік працював на шахті, на ТЕЦ, з 2021 року на ГМЗ. На ГМЗ чоловік мав заборгованість по заробітній платі. Працював щодня крім вихідних. Їхній бюджет складався з її соціальної допомоги, як одинокої матері, малозабезпеченої та його заробітної плати. В 2021 році ставали розмови про реєстрацію шлюбу, бо син росте. А коли вручили повістку, постало це питання. Вони разом з чоловіком відпочивали в межах міста. У військомат чоловік пішов сам, їй заборонив йти. За ним пішла двоюрідна сестра [PERSON] . Вона зареєстрована на різних сайтах, постійно робить запити про зникнення чоловіка. Також, їй відомо, що командир, який був на той час у [PERSON] - загинув. В березні хлопці запускали дрон, щоб обстежити територію і знайти хлопців, але їх не знайшли. Останній раз зі слідчим вона спілкувалась 03.03.2025 року. Він питав у неї чи немає ніякої інформації. У дитини сильна алергія (на пил, амброзію), саме тому він бабусю не відвідує, бо там такі умови. Представник відповідача [PERSON] адвокат Черниш Т.І. в судовому засідання зазначила, що позовні вимоги вони вважають такими, що задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у неї є інформація про те, що кадирівці забрали її сина в полон, бо нікого не було на обмін з 93 бригади [PERSON] . [PERSON] їй дзвонив і казав, що вони під [PERSON] потрапили в засідку, почався обстріл і він крикнув розбігатися. Всі розбіглися в різні боки. Їх видвигалося 3 групи по 8 чоловік. Троє не повернулися. Вони обстежували територію, тіл не виявили. Кажуть що там стояли кадирівці, і якщо були тяжко поранені - їх добивали, а якщо легко - забирали в полон. Вона визнає, що її син [PERSON] та [PERSON] жили, що він там був. Однак, коли син випивав - його виганяли, і він йшов до неї. Коли йому прийде зарплата - кличуть назад. Син тримав город, обробляв, ні позивач, ні її мама не допомагали. Було якесь свято, син прийшов напідпитку (у 2015, 2016 чи 2017 року) і сказав, що [PERSON] повідомила, що син не його. Він хотів вчинити самогубство. Питання про зміну прізвища поставало, у зв`язку з отриманням паспорту [PERSON] . Вона не згодна на проведення генетичної експертизи між нею та [PERSON] , оскільки чекає сина. Її запрошували в гості, в кімнаті син жив окремо, він так казав. Останній раз вона була в них, коли [PERSON] було 3-4 роки. Більше [PERSON] проживав по [ADDRESS] . Однак, син говорив їй, що їжу на роботу збирав собі сам. Останню зимову куртку сину купувала вона. З [PERSON] вони наче подружилися спочатку. Але потім вона побачила її відношення до сина. З онуком вона не спілкується, він боїться до неї в хату заходити. Вона отримує заробітну плату сина. Коштами бойових вона погасила заборгованість по кредиту. Вона дійсно перераховувала кошти [PERSON] по 20 тис. грн. щомісяця, до того моменту, як вона подала до суду. Представник відповідача Міністерства оборони України [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Від Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу. Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вони просили розглянути позовну заяву за відсутності їхнього представника за наявними у справі матеріалами. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в додаткових поясненнях зазначили, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Крім того, звертають увагу суду на те, що питання відношення особи до членів сім`ї регулюється не пенсійним законодавством, а Сімейним кодексом України. Закон № 2262-ХІІ чітко визначає коло осіб, які входять до членів сім`ї померлого, при цьому заявниця взагалі не підпадає під коли цих осіб, а тому не має право як на призначення пенсії по втраті годувальника у майбутньому, так і отримання одноразової грошової допомоги, а також отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника та Захисниці. За наведених вище обставинах Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає, що є не доведеним факт знаходження заявниці на утриманні [PERSON] та спільного проживання як подружжя без реєстрації шлюбу. Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану. При цьому, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звертає увагу, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (судова справа № 2-о/477/22/22). У зв`язку з вищевикладеним, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просять заяву [PERSON] в частині про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні - залишити без розгляду; заяву [PERSON] в частині встановлення факту батьківства - залишають на розсуд суду. Третя особа Військова частина [NUMBER] , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направили. Встановлені судом фактичні обставини справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки дала суду покази про те, що відповідачку [PERSON] вона не знає. Вона по [ADDRESS] проживає на 3 поверсі, а [PERSON] - на 2 поверсі. [PERSON] також там проживав. Вона торгувала речами і [PERSON] з [PERSON] приходили до неї додому купували джинси (2007-2008 рік). Вона до них також ходила подивитись нову кутову кухню, [PERSON] в той час обпалював будівельним феном двері. У них народилась дитина - син. [PERSON] гуляв з коляскою, потім вчив його кататися на велосипеді. За рік до війни її чоловік влаштувався працювати на ДП «СхідГЗК» і там же працював [PERSON] . Вони разом ходили на роботу. Потім її чоловіка призвали на війну (3 роки тому). Він був поранений, перебував у госпіталі. Після чого був у Черкаську. В селищі Черкаське її чоловік зустрічався з [PERSON] . [PERSON] також призвали і він збирався на бойове завдання. Тоді [PERSON] передав свої цивільні речі її чоловіку, а він потім привіз ці речі і передав біля під"їзду [PERSON] . Зазначила, що знає [PERSON] і [PERSON] з 2007 року, як переїхала жити по сусідству. Брат чоловіка - [PERSON] , возив інколи її чоловіка та [PERSON] на роботу, бо вони працювали разом. Коли вона приходила до них, то бачила, що в них в спальні гарний ремонт, в кімнаті новий лінолеум, гарна люстра. [PERSON] обпалював двері феном. Вона була присутня при складанні акту, бачила речі [PERSON] (документи, золота печатка, відеокамера, документи на мопед). Все фотографувалося (рубашки, куртки, носки, труси). В цих речах я бачила [PERSON] за життя. Ще інколи [PERSON] з [PERSON] брали у неї стільці на день народження, бо було багато гостей. За чий кошт робився ремонт вона не знає. Коли вона приходила до них, то бачила, що куртки висіли на вішалці, білизна [PERSON] і [PERSON] була в одній шафі. В маленькій кімнаті був ремонт, вони робили її для себе. Коли вона приходила до них в гості, то звідти виходила [PERSON] , тому вона зробила висновок, що це їхня кімната. Наразі там стоїть ліжко і це дитяча кімната. Хто платив за квартиру - вона не знає. Їй відомо, що купували вікна, але хто саме - вона не знає. Їхній син катався на героскуторі. З якого часу [PERSON] та [PERSON] проживали вона точно не знає, але їй відомо, що в 2007 році [PERSON] там був. Потім в 2011 році у них народився син. З ними живе також мама [PERSON] , дуже близько вони не знайомі. Сина виховували і [PERSON] , і [PERSON] , і бабуся. [PERSON] вчив його кататися на велосипеді. [PERSON] відносився до нього, як до свого сина. Вони постійно проживали в квартирі, робили ремонт, виховували сина. До них приходили гості. В садочок дитину водила [PERSON] . Останній раз вона бачила [PERSON] перед тим, як його призвали на службу. Крім того, в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , зазначила, що знає [PERSON] , відповідачку [PERSON] не знає. Познайомились вони в 2007 році з [PERSON] і [PERSON] через її двоюрідну сестру. З того часу вони тісно спілкувалися, гуляли, виїжджали на природу. [PERSON] був турботливим батьком, гарним сім`янином. Він сім`ю забезпечував, робив консервацію, вирощував городину. Коли [PERSON] завагітніла, то він турбувався про неї. [PERSON] забезпечував родину, працював, рибачив, інколи і продавав рибу, вирощував городину, консервував. У [PERSON] був великий акваріум, він і зараз на [ADDRESS] . Вони зробили ремонт і в кімнаті, і в ванній, планували ремонт в кімнаті. [PERSON] дуже турбувався про дитину, перевдягав його. Вона підшивала штани і [PERSON] , і [PERSON] , коли син йшов до садочку і до школи. [PERSON] турбувалась про хлопців: готувала, прала. [PERSON] ніде не працювала, бо [PERSON] їх забезпечував, їм вистачало. Вони разом робили ремонт, [PERSON] купував кахель і ванну. У [PERSON] була своя спальня, акваріум в кімнаті. Хто де жив вона не знає. Мати їм допомагала коштами. На рік вони бачились разів 6, на всі дні народження. Увесь цей час [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Дитину утримував [PERSON] . Сумнівів щодо батьківства [PERSON] жодного разу не висловлював. Син був дуже схожий на батька. [PERSON] приходив до сестри, а вона її сусідка по балкону, тоді вона його бачила востаннє. Мама [PERSON] якийсь час виїздила в м.Київ на заробітки, коли саме вона знає. Але більшу частину часу вона жила в м.Жовті Води. У [PERSON] алергія на квітучі рослини. Бабуся допомагала у вихованні онука. Сварок вона ніколи між ними не чула. Матері [PERSON] вона не знає. Чому [PERSON] та [PERSON] не реєстрували шлюб вона не знає. Хотіли зареєструвати шлюб, але їм відмовили, вже коли його призвали. Вони мали одружитися коли він прийде у відпустку. Свідок [PERSON] , зазначила, що позивачка та відповідачка їй відомі, стосунки між ними нормальні. [PERSON] проживала з її двоюрідним братом [PERSON] . Спочатку в них не було дітей, вони робили ремонт. [PERSON] та [PERSON] ходили до них в гості. В 2011 році [PERSON] повідомив, що [PERSON] вагітна. Вони були раді за них і [PERSON] був дуже радий, він піклувався, працював. Навіть коли в [PERSON] не було роботи, він з кредитки купував дитині іграшки. Катався з ним на велосипеді. Вона його проводжала на війну до військомату, з квартири по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є її рідною тіткою. Вони з [PERSON] були як рідні, хоча насправді двоюрідні. Він ділився з нею усім. До [PERSON] він ставився гарно, ніколи нічого поганого не чула. Стосунки були сімейні, добрі, лагідні. В садочок, в школу - завжди ходили разом. [PERSON] був дуже радий, коли чекали дитину, навіть плакав. Відповідачкою їх спільне проживання спочатку сприймалося добре. Відповідачка [PERSON] приймала участь коли народився онук. Бюджет був з того, що заробляв [PERSON] . Коли роботи не було - підробляв (крив дах, варив сваркою, збирав горіхи), вирощував городину, консервував. Зароблені гроші [PERSON] віддавав дружині. У нього був металевий вагончик, який вони розрізали і здали на метал. За ці гроші вони купили шкільний стіл. Коли [PERSON] пропав, вони почали писати всюди, дзвонити. Добивались грошового забезпечення. Їй відомо, що відповідачка давала [PERSON] кошти 10 тис. Були відкриті депозити. [PERSON] жодного разу не виказував сумнівів стосовно дитини. Теща [PERSON] також працювала. Субсидію [PERSON] не отримувала. [PERSON] працював, розмір його зарплати вона не знає. Їй відомо, що [PERSON] брав кредити. [PERSON] не працювала, виховувала дитину. По місту вони ходили постійно разом, вона була в них багато разів, у них було все добре. Вони мали укласти шлюб, але їм відмовили, сказали, як прийде у відпустку, тоді і розпишуть. Вважає, що в шлюбі він був щасливий. [PERSON] інколи випивав (не часто), тоді їхав до мами. В «ПриватБанку» кредит був погашений відповідачкою грошима [PERSON] . [PERSON] з дитиною приїжджали до відповідачки, але в той період (в ту пору року), коли менше була алергія у дитини. [PERSON] казала на відповідачку «мама». Відповідачка називала її [PERSON] . Син дуже схожий на батька, навіть ДНК не треба. Сумнівів від кого-небудь вона не чула. Пологи у [PERSON] були тяжкі, [PERSON] взяв відпустку 1 місяць і завжди був поруч, допомагав [PERSON] з дитиною. Потім коли вийшов на роботу, 2 місяці вона ходила щодня допомагала, за його проханням. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її кумою. Вони знайомі з [PERSON] з 2001 року, а з відповідачкою - з моменту коли народився [PERSON] з 2001 року вона знайома з мамою [PERSON] . [PERSON] знає з 15 років. В 2005 році вона почала зустрічатися з [PERSON] . В 2006 році почали спільно проживати по [ADDRESS] . Вони були свідками на її весіллі, дружили і спілкувались сім`ями. В 2011 році [PERSON] завагітніла, вони разом ходили на ульиразвукове дослідження (УЗД). [PERSON] після УЗД зателефонував їй і сказав, що в них буде хлопчик, він був дуже радий. Ніколи [PERSON] не казав, що це не його дитина. [PERSON] утримував свою сім`ю, працював, ходив на підробітки, вирощував городину. [PERSON] не працювала. В жовтні 2011 року народився [PERSON] , [PERSON] був дуже радий, купував йому іграшки (їх було навіть забагато), він був для нього на першому місці. Коли вони виїхали в Кіровоградську область (2014 року), то стали спілкуватися рідше. Дитина завжди крутилася біля [PERSON] , звертався до нього «тато». Весь час вони проживали по [ADDRESS] . Між ними були відносини, як у родини. [PERSON] не працювала, родину забезпечував [PERSON] . Квартиру вони утримували спільно, планували покупки, купували дитині візочок, речі, ліжко. З відповідачкою вони знайомі, зустрічались на родинних святах. Бабуся дарувала онуку подарунки. В 2014 році, коли вони їздили в Одесу, то замовляли речі дитині і [PERSON] , а не [PERSON] . [PERSON] піклувалась про [PERSON] . Їй не відомо, що [PERSON] уходив до мами. До того, як вони виїхали в інше місто, [PERSON] працював на ГМЗ, на шахті. [PERSON] їздила до відповідачки разом з дитиною. Відповідачка ніколи сумнівів щодо їхнього спільного сина не висловлювала. Свідок [PERSON] , дала суду покази про те, що з [PERSON] вони подружки. Відповідачку [PERSON] вона бачила кілька разів. [PERSON] вона знає з 2016 року. Познайомились вони в дитячому садочку. [PERSON] запрошувала її до себе, там вона познайомилась з її чоловіком [PERSON] . В 2016-2017 роках запрошували її до себе, бо запрошували дитині додому [PERSON] . Бачились на святах. В 2016 році вона водила в садочок " [PERSON] " доньку, а [PERSON] - сина [PERSON] . З того часу почалось їхнє спілкування. [PERSON] і [PERSON] були гарною люблячою сім`єю, піклувались про дитину, разом купляли іграшки, настільні ігри. [PERSON] вчив дитину кататись на велосипеді, купив боксерську грушу, робив поробки в садочок. Її запрошували на Новий рік, коли до сина [PERSON] приходив "Дід [PERSON] ". В подальшому вони записали дітей до 11 школи, ще й до одного класу. Вона приходила до [PERSON] додому по [ADDRESS] , [PERSON] також там був, якщо був не на роботі. [PERSON] не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості. Отримує допомогу, як одинока мама та малозабезпечена сім`я. У них був спільний бюджет. Вона 4 роки тому позичала у [PERSON] кошти у сумі 4 тис. гривень. [PERSON] утримував сім`ю сам. У їхній квартирі [ADDRESS] кімнати - у сина своя, у них своя. Син [PERSON] називав [PERSON] татом. Сумнівів щодо батьківства [PERSON] не висловлював, а навпаки казав, що це його дитина і він його дуже любить. Останній раз вона його бачила 15 лютого (рік не пам`ятає), коли його забрали. На той час він проживав на [ADDRESS] . Свідок [PERSON] дав суду покази про те, що [PERSON] знає з 1993-94 років. [PERSON] він знає, як дівчину [PERSON] . Вони проживали по [ADDRESS] , в трьохкімнатній квартирі. Разом з ними жила мати [PERSON] і їхній син. Йому не відомо, хто де жив, але [PERSON] показував йому свою кімнату. Там був акваріум, односпальне ліжко, журнальний стіл. [PERSON] з сином проживала окремо. Мама [PERSON] - окремо. Він був у них вдома 3 рази. [PERSON] просив налаштувати швейну машинку. В липні 2022 року вони з дружиною були у відпустці і ходили до [PERSON] налаштувати машинку. Потім сиділи на кухні, пили пиво. Прийшла теща від стоматолога. Коли вони вийшли на балкон курити, [PERSON] сказав, що на машинці буде шити він, бо він усе робив по дому. Злагоди в їхній сім`ї не було. З повагою вони ставились один до одного тільки на людях, а так - крізь зуби. [PERSON] мама допомагала, а [PERSON] - ні. [PERSON] працював на ТЕЦ, а потім на ГМЗ (там була заборгованість по зарплаті). Він уникав теми сім`ї. Були моменти, коли він випивав. Сварки були завжди за гроші. [PERSON] збирав речі і йшов до мами. Як [PERSON] ставився до [PERSON] йому не відомо. До мами [PERSON] приїздив один. Вони з [PERSON] були друзі, обоє любили рибалку. З 2017-2018 років вони ближче стали спілкуватись, спілкувались сім`ями, ходили в гості. Раніше [PERSON] був сам, коли саме не пам`ятає. [PERSON] знає з 1994-95 рр. У нього була бабуся, яка жила через дві хати від [PERSON] на Водобуді. Йому відомо, що [PERSON] - дівчина [PERSON] [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , а проживав по [ADDRESS] з сином [PERSON] , [PERSON] та її матір`ю. Квартира трьохкімнатна, у [PERSON] була своя окрема кімната, в якій він проживав сам. Там був шкаф, ліжко, тумбочка, акваріум. На людях вони вели себе нормально. У них завжди були сварки через нестачу грошових коштів. Часто [PERSON] після сварок жив у мами на Водобуді. Готував він собі сам, по господарству вона йому не допомагала. Все це йому відомо зі слів [PERSON] , коли вони були наодинці і відпочивали на Водобуді - він йому розповідав. Вони були сусідами (по [ADDRESS] , на Водобуді), разом рибачили. Почали тісніше спілкуватися (десь 2009-2010 рр.) і їздили на рибалку кожен тиждень. Частину улову [PERSON] давав матері, частину він брав собі, частину [PERSON] брав додому, а інше продавали. Про те, що [PERSON] проживає з [PERSON] йому відомо з 2006 року. Він тоді жив з дружиною по вул.Шевченка, і вони до них приїжджали в гості. Він у них був в гостях 3 рази, дитині було вже 5-6 років. Потім приїжджав до [PERSON] вже з другою дружиною влітку 2022 року ремонтувати швейну машинку. [PERSON] казав, що ця машинка дісталась від баби [PERSON] . У [PERSON] були 3 акваріуми, якими він опікувався. [PERSON] відносився до [PERSON] , як до свого сина. Але при його присутності син не виходив до батька, а був в кімнаті. Про те, що між ними не було злагоди він знає зі слів [PERSON] , але свідком цього він не був. У них городи поряд, він бачив, що [PERSON] сам обробляв город. Дитина була вихована матір`ю і бабусею, а до батька на контакт не йшла. Якось вночі [PERSON] приїхав до нього, подзвонив йому і попросив відчинити йому двері. Він вийшов до [PERSON] , той просився переночувати, бо була невеличка сварка вдома, після якої його вигнали. Сказав, що вранці піде до матері. До мобілізації [PERSON] мав намір зареєструвати шлюб. Він подзвонив і сказав, що його призивають до ЗСУ, а 14 лютого вони з [PERSON] мали зареєструвати шлюб. Він привітав [PERSON] з цим, сів в машину і вони поїхали до нього на вул.Франко святкувати, але шлюб так і не був укладений. Хто був ініціатором реєстрації шлюбу йому не відомо, були якісь перепони в ДРАЦС, тому шлюб зареєстровано так і не було. На цого думку [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала суду покази про те, що відповідачку [PERSON] вона знає, а позивачку [PERSON] ніколи не бачила. Пояснила, що з 2018 року працювала в одну зміну з [PERSON] (їх в зміну було 3 людей). Вони багато про один одного знають. [PERSON] розповідав, що у них з дружиною не дуже гарні стосунки, він проживає в окремій кімнаті, дитину цивільна дружина не давала, щоб разом навідати його маму. Готував [PERSON] собі сам, крутився як міг. Часто зі зміни їхав до мами, бо його виганяла дружина. [PERSON] казав, що готує сам, інколи пригощав її. Любив рибалити. [PERSON] неодноразово казав, що між ним та [PERSON] були суперечки, вона не давала дитину. У них з [PERSON] на роботі була одна на двох тумбочка і там була машинка для стрижки, він стригся на роботі. [PERSON] казав, що вони з [PERSON] сварились за гроші, бо у нього зарплата не велика. Вона знає, що була якась квартира, де вони планували жити окремо, але потім цю квартиру продали і він жив з [PERSON] і її мамою. [PERSON] казала [PERSON] , що дитина не його, можливо хотіла його образити, але він відносився до [PERSON] , як до своєї дитини. Зазначила, що позивачку вона особисто не знає. Все це вона знає зі слів [PERSON] , з яким вона знайома з 2018 року. Приблизно 4 роки працювали разом, поки він не перейшов на ГМЗ. Проживав [PERSON] весь час з [PERSON] впродовж 14 років, до сина відносився добре, допомагав робити уроки, купляв іграшки, одяг. Вони працювати по 12 годин в зміну по 3 особи, обговорювали у кого які питання, проблеми. [PERSON] жив з [PERSON] заради дитини. З його мамою (відповідачкою [PERSON] ) вона була знайома, але не спілкувалась. Від відповідачки [PERSON] вона дізналась, що [PERSON] подала позов до суду і її це обурило, а саме те, що вона начебто гарна дружина. Свідок [PERSON] дав суду покази про те, що відповідачку [PERSON] він знає, але контактують вони рідко. Дружину [PERSON] він не знає. З [PERSON] працював в одній зміні по 12 годин, але знав його і до цього. У [PERSON] завжди була мета заробити грошей, бо це було приводом для скандалів в сім`ї. Про сім`ю він розказував не багато. Коли їхали додому зі зміни, інколи він додому не йшов, а йшов то до мами, то до кума. Ніколи дружину не називав на ім`я. За сина [PERSON] переживав, що в школу збирати треба. Їжу [PERSON] на роботу з собою брав те, що перехопив, інколи купував щось в кулінарії. Робочі речі він прав на роботі, стригся на роботі, в нього навіть машинка була. Здається, що [PERSON] в сім`ї дружини просто гнобили, інколи він жалівся. Можливо [PERSON] жив з [PERSON] заради сина. Він не знав, що [PERSON] в свідоцтві про народження дитини не записаний батьком, а те, що його дружина [PERSON] мати одиначка - він знав. [PERSON] йшов з роботи до кума, бо казав, що посварилися, також їздив до мами і звідти ж їхав на роботу. Одяг у нього був акуратний, були в нього і нові речі. У [PERSON] було постійне бажання заробити грошей, він крутився, ніколи не хвалився. [PERSON] дитину любив. Він з [PERSON] та [PERSON] працювали в одній зміні. Він в душу не ліз, але коли [PERSON] хотів - розказував сам. [PERSON] казав, що є квартира у них. Він казав - перебирайтеся та живіть. Однак, [PERSON] сказав, що в нього є кімната і йому вистачає. До 2016 року вони з [PERSON] були знайомі, [PERSON] знає його сім`ю, заїжджав до нього. А з 2016 року вони почали працювати в одній зміні. До сьогоднішнього дня його дружину він в очі не бачив. [PERSON] називав її - "моя", навіть імені її не називав. Казав: «Ми з "моєю" посварились». Йому відомо, де [PERSON] жив по [ADDRESS] , але квартиру не знає. Ім`я дитини не пам`ятає. [PERSON] казав, що в садочок треба скупиться, потім в школу, велосипед треба купити. Піклувався про дитину. З відповідачкою [PERSON] він знайомий не так давно. Спілкуватись почали тоді, коли почався судовий процес. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 01.06.1989 року жила по [ADDRESS] . Вона є сусідкою відповідачки, і вона її кума. [PERSON] виріс на її очах. Літом ходив на дачу через день, сам або зі своєю сестрою та її чоловіком. Потім вона дізналась, що [PERSON] живе з жінкою і має сина 3 років. Коли відповідачка [PERSON] захворіла, вона бувала в неї частіше, колола їй уколи. І [PERSON] 2 рази на тиждень був у мами точно. По городу ніхто йому не допомагав, він усе сам робив. Колись на зупинці він стояв з тормозками, зажурений, вона спитала чи він заморився, а він відповів, що не хоче їхати додому. Він дружину ніколи не називав на ім`я. Бачила, коли [PERSON] вже пропав, якась жіночка з дитиною стукали до відповідачки [PERSON] у двері. Чула (коли колола [PERSON] уколи), як [PERSON] просив у мами гроші на цигарки, а ще він ловив і продавав рибу. [PERSON] жив у місті, він сам казав, що має жінку і дитину. Торби возив в місто собі, як їжу. Рибалив часто на [PERSON] і продавав рибу. Як було тепло, то кожну неділю на вихідних, бувало посеред неділі. [PERSON] казала, що дає гроші на дитину. Скільки і як часто давала коштів - їй не відомо. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10, том №1). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.03.2006 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] в м.Жовті Води (а.с.12, том №1) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.1981 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.14 зворот, том №1). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21.10.2011 року Відділом ДРАЦС Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] , про що у Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №34 (а.с.15, том №1). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народжень від 21.10.2011 року, в графі батько зазначено: « [PERSON] ». Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України (а.с.16, том №1). Сповіщенням сім`ї №69 від 27.02.2023 року [INFO] повідомив [PERSON] про те, що її син, навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону, старший солдат [PERSON] , під час проведення бойових дій зник безвісти 20 лютого 2023 року в н.п.Бахмут Донецької області (а.с.18, том №1). Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.02.2023 року за заявою [PERSON] від 24.02.2023 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.115 КК України у зв`язку з тим, що її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , солдат кулеметник ВЧ [NUMBER] , який останній раз був у м.Бахмут Донецької області з 20.02.2023 року не виходить на зв`язок та його місцезнаходження не відоме (а.с.20, том №1). 27.02.2023 року [PERSON] від ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було надано повідомлення про те, що 25.02.2023 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023041220000107 за ч.1 ст.115 КК України (а.с.19, том №1). Повістка на ім`я військовозобов`язаного [PERSON] про його виклик до [INFO] на 15.02.2023 року була виписана керівнику підприємства ДП «СхідГЗК», де працював [PERSON] , 1981 року народження. Домашня адреса, зазначена у повістці: [ADDRESS] (а.с.21, том №1). Листом №4ЖВ/5616 від 14.10.2024 року [INFO] повідомив представнику позивача про те, що відповідно до Книги алфавітного обліку осіб рядового, сержантського та старшинського складу призваних за мобілізацією [INFO] , зазначена інформація про найближчих родичів зі слів [PERSON] : «дружина - [PERSON] , 1986 року народження, [ADDRESS] » (а.с.22, том №1). 06 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до командира ВЧ [NUMBER] із заявою про призначення їй виплати грошового забезпечення та одноразової додаткової виплати у зв`язку з тим, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , під час проведення бойових дій зник без вісти 20.02.2023 року (а.с.23, том№1). Командиром ВЧ [NUMBER] [PERSON] було надано відповідь від 28.05.2024 року про те, що згідно п.7 постанови КМУ від 30.11.2016 року №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частинами, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Враховуючи викладене, військова частина [NUMBER] , здійснити виплату зазначених коштів до усунення недоліків не може (відмовлено) (а.с.24, том №1). Згідно свідоцтва про право власності від 13.08.1998 року квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями [PERSON] , померлого [INFO] , є в рівних частинах син померлого - [PERSON] та онука [PERSON] . Майно, на яке видано свідоцтво складається з: 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Згідно Угоди про розподіл спадкового майна у власність [PERSON] переходить 1/3 частини квартир під номером [ADDRESS] (а.с.42-45, том №1). Згідно Акту про спільне проживання від 20.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживали [PERSON] , [INFO] , мама; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , який не був зареєстрований, а фактично проживав з 2006 року, чоловік. З 2006 року до лютого 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за вищевказаною адресою (а.с.46, том №1). Відповідно до Інформації про родину учня 7 Б класу ліцею «Дивосвіт» [PERSON] , до складу родини входять мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . [PERSON] живе разом з мамою та бабусею. До початку лютого 2023 року проживав разом з батьком. Тато, [PERSON] у серпні 2022 року разом з мамою прийшли на батьківські збори. Протягом першого семестру 5 класу батько постійно цікавився досягненнями сина, допомагав йому в навчанні. У лютому 2023 року тато був призваний на військову службу, через тиждень пропав без вісті (а.с.47, том №1). Згідно даних обстеження на туберкульоз [PERSON] зазначено, що мама [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , чоловік [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.48, том №1). Згідно медичного обстеження дитини [PERSON] від 26.02.2020 року, дитина має алергію на амброзію, лебеду, соняшник (а.с.159, том №1). Згідно довідки по рахунку [PERSON] 30.04.2024 року, 25.05.2024 року, 01.07.2024 року, 31.07.2024 року, 30.08.2024 року, 02.10.2024 року, 17.10.2024 року та 07.11.2024 року відповідачкою [PERSON] було здійснено зарахування коштів у розмірі по 20000 грн (а.с.160). Згідно наданих скриншотів вбачається, що [PERSON] здійснювала запити щодо розшуку її зниклого без вісти чоловіка [PERSON] (а.с.161-199, том №1). Згідно довідки по рахунку [PERSON] 16.10.2023 року та 05.12.2023 року відповідачкою [PERSON] було здійснено зарахування коштів у розмірі по 15000 грн та 5000 грн (а.с.207, том №1). Згідно Акту огляду майна від 17.01.2025 року, засвідченого головою ОСББ «Франка 30» та сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , була оглянута квартира за адресою: [ADDRESS] . Оглядом встановлено наступне: в гарнітурі, що знаходиться у вітальній кімнаті в наявності документи: амбулаторна картка [PERSON] , атестат, свідоцтва та посвідчення на ім`я [PERSON] , квитанція про заробітну плату [PERSON] . В цій же кімнаті знаходиться взуття - 10 пар р.40-41, чоловічий одяг та білизна. В ванній кімнаті знаходиться машинка для стрижки, станок для гоління, пінка для гоління. В коморі - сумки через плече, ящик з інструментами, набір електроінструмента тощо (а.с.208-209, том №1) На амбулаторній картці [PERSON] зазначено місце реєстрації: [ADDRESS] ; проживає: [ADDRESS] (а.с.210, том №1). З декларації про вибір лікаря від 20.11.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Довіреною особою зазначена [PERSON] (а.с.211, том №1). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України. За загальними правилами доказування, яким кореспондують положення статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року рішення апеляційного суду скасував, а рішення місцевого суду залишив в силі, вказавши наступне. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: -показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; -документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; -фотографії певних подій; -документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23). Із досліджених вище доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з червня 2006 року по 15.02.2023 року включно, вони мали відносини, притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, мали права і обов`язки подружжя, не перебували в інших шлюбах, про що свідчать надані позивачкою письмові докази та покази свідків. Актом огляду майна від 17.01.205 року підтверджено наявність особистих речей, одягу та документів в квартирі [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з червня 2006 року по 15.02.2023 року. Щодо вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , суд зазначає наступне. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Позивач зазначає, що встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка необхідно для реалізації майнового права на отримання грошового забезпечення [PERSON] , який маючи статус військовослужбовця, зник безвісті під час виконання бойового завдання. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , останній в період з липня 1998 року по травень 1999 року працював на ДП «СхідГЗК»; з грудня 2000 року по квітень 2001 року - у Відділі Державної служби охорони; з жовтня 2001 року по серпень 2004 року - на ПАТ «Південний радіозавод»; з січня 2006 року по липень 2007 року - на ТОВ «Восток-Руда»; з серпня 2008 року по травень 2009 року - на ТОВ «Простор С»; з жовтня 2010 року по травень 2011 року, з жовтня 2011 року по квітень 2012 року, з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 року по квітень 2014 року, з квітня 2014 року по вересень 2014 року - на КП «Жовтоводськтепломережа»; з листопада 2020 року - на ДП «СхідГЗК». При цьому в період з червня 2009 року по червень 2010 року, з червня 2011 року по жовтень 2011 року, з квітня 2012 року по серпень 2012 року, з червня 2013 року по вересень 2013 року, з квітня 2020 року по листопад 2020 року перебував на обліку в Жовтоводській міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості як безробітній (а.с.25-35, том №1). З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 05.062005 року вбачається, що [PERSON] в період з червня 2006 року по листопад 2006 року працювала в ТОВ «Приват Кредит»; з грудня 2006 року по липень 2007 року - в ЗАТ «Агробанк». В періоди з листопада 2007 року по липень 2008 року, з листопада 2020 року по квітень 2021 року, з травня 2021 року по грудень 2021 року перебувала на обліку в Жовтоводській міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості як безробітня (а.с.36-39, том №1). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року [PERSON] отримувала дохід від УПСЗН Жовтоводської міської ради у виді державної та соціальної матеріальної допомоги від держави (а.с.40-41, том №1). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Предметом розгляду даної справи є, окрім іншого, встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Доказів щодо надання регулярної матеріальної допомоги з боку [PERSON] позивачкою не надано, як не надано й доказів того, що основним і постійним джерелом її засобів для існування була допомога з боку [PERSON] . Надані позивачем квитанції про придбання меблів та побутової техніки (а.с.55-65, том №1) не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять даних про те хто саме їх купував, з якою метою та за чиї кошти. Разом з тим, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, наприклад, роздруківок з банківських рахунків тощо, які б підтверджували, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для позивача допомога з боку [PERSON] . При цьому, показання свідків підтверджують лише факт спільного проживання позивачки та [PERSON] , але не підтверджують факту надання [PERSON] позивачці постійного матеріального утримання протягом тривалого часу. Дослідивши письмові докази справи, заслухавши позивача та її представника, свідків, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту перебування на утриманні не доведена належним чином, а в її задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Щодо вимоги про встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст.130 Сімейного Кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.128 Сімейного Кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 Сімейного Кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. В абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Згідно абз.3-5 п.7 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 Сімейного Кодексу України. Тобто Закон чітко визначає, що встановлення факту батьківства можливе лише за однією умовою - смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Встановлення факту батьківства відрізняється від визнання батьківства за рішенням суду за на\-ступними критеріями: -відсутність спору щодо батьківства дитини; -смерть батька дитини, факт батьківства якого підлягає встановленню або оголошення його померлим; -порядком судового розгляду справи (окреме провадження). Позивачем [PERSON] у позові зазначено, що ймовірний батько дитини - [PERSON] [INFO] , виконуючи бойове завдання, зник безвісті у н.п.Бахмут Донецької області. Відповідачка [PERSON] заперечує щодо батьківства свого сина. Відтак, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України). Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду від 09.07.2025 року у справі №201/1017/25, п.52. Заявляючи позовні вимоги про встановлення факту батьківства, позивачем дані обставини не враховані, позовна вимога щодо факту батьківства подана на підставі ст. 125, 130 СК України (у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком дитини), тому суд приходить до висновку, що в даному випадку встановлення факту батьківства в позовному провадженні не передбачено діючими нормами СК України, оскільки відомостей про смерть [PERSON] позивачем [PERSON] не надано, як і не надано рішення суду про оголошення [PERSON] померлим, а також суд враховує наявний спір щодо визнання батьківства під час якого слід встановити факт походження дитини від батька. Таким чином в даних обставинах законом передбачено звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України), а дану позовну вимогу про встановлення факту батьківства слід залишити без розгляду та роз`яснити позивачу право безпосереднього звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства на підставі статті 128 СК України. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial