Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимог сторін. Позовна заява. Представник позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 05.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] укладено кредитний договір №05.10.2024-100000619, відповідно до умов яких відповідачеві надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 140 днів. Відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємними частинами якого є заявка кредитного договору №05.10.2024-100000619 від 05.10.2024, з якою він попередньо ознайомився, та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору №05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 шляхом їх підписання електронним підписом. Відповідно до умов кредитного договору №05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 [PERSON] надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 05/10/2024; сума кредиту - 6000 грн; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 21.02.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена, строку договору не передбачена; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту («Комісія за надання», «Комісія»; економічна сутність - плата за надання кредиту) - 20% від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка: 60 грн 00 коп. нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з п. 3.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (ї). Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача. Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1 договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. ТОВ «Споживчий центр» було виконано зобов`язання за кредитним договором [PERSON] перераховано 05.10.2024 кредитні кошти на її банківський рахунок в сумі 6000 грн. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідачем на виконання умов кредитного договору проведено лише часткову оплату: 18.10.2024 на суму 1333,65 грн та 01.11.2024 на суму 200 грн. Натомість, відповідач станом на день пред`явлення позову свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі в сумі 17066,35 грн, що складається із основного боргу (тіло кредиту) в розмірі 6000 грн, заборгованості за процентами - 7360 грн, комісії - 706,35 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 3000 грн, які підлягають стягненню на користь позивача. Також у позовній заяві ТОВ «Споживчий центр» міститься вимога стягнути з відповідача 2 422,00 грн 40 коп. сплаченого судового збору. Відзив. До суду 26.09.2025 надійшов відзив [PERSON] на позов, у якому вона просила в задоволенні позову відмовити, зменшити проценти за користування кредитом, серед іншого, з таких підстав. Позивачем не надано належних доказів видачі кредиту, клопотання про їх витребування судом не подано. Належними доказами на підтвердження видачі кредитних коштів можуть бути лише первинні бухгалтерські документи, зокрема, виписка по картковому рахунку. Вимога позивача про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірною, суперечить положенням чинного законодавства. Вимога позивача про стягнення неустойки не відповідає положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідь на відзив. До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 29.09.2025 надійшла відповідь представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Ларіонова К.О. на відзив, у якій, серед іншого, зазначено, що Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Водночас відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №529208692 від 05.10.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Однак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. На підставі цих змін за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. До відповіді на відзив долучено картку субконто Договори щодо [PERSON] за договором №05.10.2024-100000619. Заперечення. Правом подати заперечення відповідач не скористалась. ІІ. Інші заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві ТОВ «Споживчий центр» міститься клопотання розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Від сторін (їх представників) не надходило клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, чи в порядку загального позовного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Представник позивача 08.09.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] 09.09.2025 отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 10.09.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків. До суду 19.09.2025 надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено учасникам справи такі строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов. Вищезазначена ухвала була надіслана сторонам таким чином: позивачу та його представнику - на електронну адресу та шляхом використання системи «Електронний суд», відповідачу за адресою її реєстрації: [ADDRESS] рекомендованим поштовим відправленням. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вказану ухвалу суду відповідачем [PERSON] отримано 26.09.2025 особисто. До суду 26.09.2025 надійшов відзив [PERSON] на позов, у якому вона просила в задоволенні позову відмовити, зменшити проценти за користування кредитом. До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 29.09.2025 надійшла відповідь представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Ларіонова К.О. на відзив. Правом подати заперечення відповідач не скористалась. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, без участі представника позивача. Від сторін (їх представників) не надходило клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, чи в порядку загального позовного провадження. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом непередбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05.10.2024 між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №05.10.2024-100000619, що підтверджується прийняттям пропозиції про укладення електронного кредитного договору (оферти), невід`ємними частинами якої є заявка про укладення кредитного договору № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024, з якою відповідач ознайомився під час укладення договору, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024, які сформовані на сайті кредитора та підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Е882 (а.с. 17-23). Позичальник [PERSON] під час укладення кредитного договору № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України (а.с. 13 на звороті). З договору вбачається, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (ї). Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту та сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - кредитна лінія; строк, на який надається кредит та дата повернення (виплати) кредиту, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п.п. 3.1-3.3.8 пропозиції). Відповідно до положень п.п. 4.1, 4.3-4.4 пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача № [NUMBER] . Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються у порядку, встановленому договором. Комісії нараховуються у порядку, встановленому договором. Згідно із положеннями п.п. 1 - 7 заявки відповідачу надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 05/10/2024; сума кредиту - 6000 грн; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 21.02.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена, строку договору не передбачена; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту («Комісія»; економічна сутність - плата за надання кредиту) - 20% від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (п. 11 заявки). Неустойка: 60 грн. 00 коп. нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 15 заявки). Згідно із долученою до позовної заяви копією листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 27.08.2025 №233-2708 (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якого вказаним товариством на виконання договору, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 05.10.2024 на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] було перераховано 6000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 529208692, призначення платежу: видача за договором кредиту №05.10.2024-100000619 (а.с. 29). Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 заборгованість [PERSON] становить 17066,35 грн, яка складається із основного боргу в розмірі 6000 грн, заборгованості за процентами - 7360 грн, комісії за надання кредиту - 706,35 грн та неустойки в розмірі 3000 грн (а.с. 14). V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання -правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно із положеннями абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до п.п. 1, 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис; накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, підписання договору відповідачем електронним підписом, що було узгоджене сторонами, відповідає вимогам чинного законодавства України, є аналогом власноручного підпису. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, відповідач [PERSON] умови кредитного договору № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 своєчасно і в повному обсязі не виконала, борг за кредитом не сплатила. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Аналізуючи доводи відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів видачі кредиту, суд бере до уваги те, що відповідач у відзиві не заперечувала, що отримала кредитні кошти. Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 81, ч.ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України будь-яких доказів неотримання коштів чи на спростування твердження позивача про їх перерахування на картковий рахунок до суду не подала. При цьому, в матеріалах позовної заяви наявна копія листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 27.08.2025 №233-2708 (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), згідно із яким вказаним товариством на виконання договору, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 05.10.2024 на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] було перераховано 6000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 529208692, призначення платежу: видача за договором кредиту №05.10.2024-100000619. Додатково позивачем на підтвердження даних його бухгалтерського обліку до відповіді на відзив долучено картку субконто Договори щодо [PERSON] за договором №05.10.2024-100000619. Крім того, суд враховує, що згідно із матеріалами позову відповідач здійснила часткове погашення заборгованості: 18.10.2024 на суму 1333,65 грн та 01.11.2024 на суму 200 грн, що фактично є діями, спрямованими на визнання боргу. Вказані обставини у відзиві відповідач не заперечувала. В позові ТОВ «Споживчий центр» та долучених до нього матеріалах відсутня вимога про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Водночас позивач просить стягнути заборгованість за комісією за видачу кредиту в розмірі 706,35 грн, що не суперечить положенням чинного законодавства. Однак, суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по зазначеному вище договору в частині нарахованої заборгованості за неустойкою в розмірі 3000 грн з таких підстав. Положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час. Враховуючи те, що на підставі кредитного договору № 05.10.2024-100000619 від 05.10.2024 неустойку нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказані суми підлягали списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про їх стягнення є неправомірною. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14066,35 грн, що складається з 6000 грн тіла кредиту, 7360 грн процентів за користування кредитними коштами, та 706,35 грн комісії за надання кредиту. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1996,58 грн, виходячи з обрахунку: 14066,35 грн (розмір задоволеного позову) х 2 422 грн 40 коп. (розмір сплаченого позивачем судового збору): 17066,35 грн (ціна пред`явленого позову). На підставі викладеного та

Outcome: partial