Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.02.2022 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір №565961705, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4J2A3. Зокрема, 14.02.2022 перед укладенням кредитного договору відповідачка з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшла на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua; зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника; за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнила та подала Заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшла належну перевірку (верифікацію); ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідачка [PERSON] отримала на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання кредитного договору; надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору (підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Одночасно з підписанням договору первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачкою у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці 14.02.2022 грошові кошти у розмірі 10000 грн. на банківську карту № [NUMBER] , яку вона вказала у Заявці при укладенні кредитного договору, шляхом ініціювання через банк провайдер, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. Тож, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. Однак відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала внаслідок чого за нею утворилася заборгованість. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019. В подальшому сторони цього договору погодили продовжити строк дії договору рядом додаткових угод. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. Позивач зазначає, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022 у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022 на загальну суму 11871 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1871 грн. заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом, що також підтверджується Витягом з реєстру боржників №б/н від 04.06.2025 та Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» кредитну заборгованість за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022 в загальному розмірі 11871 грн., а також судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приват Банк». 12.08.2025 до суду надійшла запитувана інформація від АТ КБ «Приватбанк» стосовно рахунків [PERSON] та виписка по її рахунку, на виконання ухвали суду від 21.07.2025. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про розгляд справи, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідачка відзив на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , на підставі заявки на отримання грошових коштів у кредит від 14.02.2022, укладено договір кредитної лінії №565961705 у формі електронного документу з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV4J2A3, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на суму 10000 гривень, строком на 30 днів до 16.03.2022, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно п.п.2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 10000 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 16.03.2022. Згідно п.п.5.1, 5.1.1 договору, за вибором позичальника, кожен окремий транш за цим договором може надаватися позичальнику в наступний спосіб, зокрема, шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, за реквізитами платіжної картки 4149-49XX-XXXX-4881, що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Пунктом 8.1 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Згідно п.8.2 договору, процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховуються в порядку описаному в пп.8.3. 8.16. договору. Додатком до даного договору №565961705 від 14.02.2022 є паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт», в якому зазначено розмір кредиту, відсотки за користування ним та інші умови, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором разом з договором. Довідка щодо дій позичальника в інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» підтверджує факт одержання [PERSON] на вказаний нею у договорі і Заявці номер телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора MNV4J2A3, дату та час підписання договору №565961705 від 14.02.2022, а також дату та час перерахування їй грошових коштів. Відповідно до платіжного доручення №1fc4b11f-dfdd-41ae-bd2f-8908a341e920 від 14.02.2022, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснило переказ коштів згідно договору №565961705 від 14.02.2022 для зарахування на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , номер якої співпадає з номером карти зазначеної відповідачкою у Заявці на отримання грошових коштів у кредит від 14.02.2022. Як вбачається з довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 18.04.2025, АТ «Сенс Банк» за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило платіжну операцію, а саме: 14.02.2022 о 12:38:35 здійснило переказ грошових коштів у розмірі 10000 гривень на рахунок отримувача №4149-49XX-XXXX-4881, банк отримувача АТ КБ «ПриватБанк». Крім цього, згідно інформації АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-250725/63039-БТ від 04.08.2025, наданої на виконання ухвали суду від 21.07.2025, на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] в період 14.02.2022-19.02.2022, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . Також АТ КБ «Приват Банк» надало виписку по рахунку [PERSON] за період 14.02.2022-19.02.2022, з якої вбачається, що 14.02.2022 на вищевказану картку було здійснено зарахування переказу в сумі 10000 грн. З наведеного також вбачається, що реквізити електронного платіжного засобу, вказані відповідачкою у Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 14.02.2022 та в п.5.1.1. договору кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022 співпадають з реквізитами банківської картки, що була відкрита на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приват Банк» і на яку 14.02.2022 зараховано кошти в сумі 10000 грн. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Також умовами договору факторингу визначено термін «кредитний договір» - це укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником (фізичною особою з якою укладено кредитний договір, право грошової вимоги до якої уступається за цим договором). Також зазначено, що перелік кредитних договорів, право вимоги за якими відступається, наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в Реєстрах прав вимог. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди до вказаного договору факторингу: №19 від 28.11.2019; №26 від 31.12.2020; №27 від 31.12.2021; №31 від 31.12.2022; №32 від 31.12.2023, за якими строк дії договору факторингу продовжувався до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024 відповідно. В Реєстрі прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01, зазначено відповідачку [PERSON] , як боржника, кредитний договір №565961705 від 14.02.2022, заборгованість за основною сумою боргу 10000 грн., заборгованість по відсоткам 523 грн., загальна сума заборгованості 10523 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а останнє зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором, строк дії договору до 31.12.2024. У Реєстрі прав вимоги №2 від 20.12.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023, зазначено [PERSON] як боржника за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022, заборгованість за основною сумою боргу 10000 грн., заборгованість по відсоткам 1871 грн., загальна сума заборгованості 11871 грн. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату, а останнє - відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 і є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору, акту прийому передачі Реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022 до [PERSON] на суму 11871 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 05.05.2022 загальний розмір заборгованості становить 10523 грн., з яких: прострочене тіло кредиту 10000 грн., прострочена заборгованість за процентами 523 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 20.12.2023 загальний розмір заборгованості становить 11871 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 10000 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1871 грн. Як вбачається із виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №565961705 від 14.02.2022, складеної ТОВ «Юніт Капітал», станом на 25.06.2025 заборгованість за договором не погашена і становить 11871 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 10000 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1871 грн. Всупереч умовам договору кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022 відповідачка не виконала свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Оскільки договір кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022 укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який нею особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення в електронній формі договору кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В ході розгляду справи встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачкою виконав у повному обсязі, у той час як [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів за кредитним договором не виконала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідачка відзив на позов до суду не подала, не заперечувала факт укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не спростувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачка не довела відсутність її вини у порушенні зобов`язання, не спростувала підстави позову. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії №565961705 від 14.02.2022 в розмірі 11871 грн. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 05.06.2025 позивач уклав із адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі адвоката Тараненка А.І. договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 (та додаткову угоду №25770687551), повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 та довіреністю від 05.06.2025. Крім іншого, у п.п.3.1, 3.3 вказаного договору зазначається, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, що складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (додаток № 1 до цього договору). У додатковій угоді також зазначено кредитний договір №565961705 від 14.02.2022, за яким боржником є Позняковська Ю.В., і адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у справі про стягнення з неї кредитної заборгованості. Із наявного в матеріалах справи Протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (додаток № 1 до цього договору) та акту-прийому передачі наданих послуг вбачається, що позивачем за укладеним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником Тараненком А.І., що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 7000 грн. При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідачка, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи судом, не скористалася своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат, а тому суд не вбачає підстав стверджувати про неспівмірність таких витрат. Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч.4 ст.137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved