Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивачка, в особі представника звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що під час шлюбу колишнє подружжя за спільні кошти придбали рухоме та нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску. Зазначене майно зареєстроване на відповідача, а загальна вартість такого становить 1942501,46 грн. Відповідач та його представник [PERSON] визнали частково позов та просили зменшити компенсацію вартості автомобіля марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску, що підлягає стягненню виходячи з реальної ринкової вартості автомобіля у розмірі 60000 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 9 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року за клопотанням представника позивачки вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в частині заборони її відчуження або розпорядження у будь-який спосіб. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] з урахуванням уточнень, позовну заяву підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо зменшення суми компенсації вартості рухомого майна, яка домовлена між сторонами. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні визнали позов з урахуванням зазначених уточнень та погодились компенсувати суму вартості спірного автомобіля у розмірі 30 000 грн, тобто 1/2 ринкової вартості. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Суть спору сторін зводиться до поділу майна подружжя, яке знаходиться у спільній сумісній власності. Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що 6 травня 1995 року [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Забілоцькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2 (а.с. 6). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, яке набрало законної сили 14 червня 2024 року, шлюб між подружжям розірвано (а.с. 7-8). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано за спільні кошти таке майно: - квартира [ADDRESS] , загальна площа 34,30 кв.м., яка зареєстрована на [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 3465 від 8 листопада 2005 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16,17); - автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2019 року (а.с.22). Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 24 жовтня 2024 року, ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 34,30 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] складає 1838081,46 грн (а.с. 20-21). Відповідно до консультативного висновку щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу від 24 жовтня 2024 року, ринкова вартість автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , складає 104420 грн (а.с. 23). В судовому засіданні сторони дійшли згоди, що реальна ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 60000 грн, яким користується відповідач. VI. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частиною 3 статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно з вимогами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України). Згідно з частинами 1, 2 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Частиною 2 статті 183 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Відповідно до частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 3 статті 358 ЦК України визначено, що кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин 2, 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При цьому виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина 3 статті 370 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з частинами 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі подружжя набуло у спільну сумісну власність рухоме та нерухоме майно, що підтверджується матеріалами справи. У судовому засідання сторони дійшли згоди щодо загальної вартості майна у розмірі 1 898081,46 грн, що складається з 1838081,46 грн - ринкова вартість квартири [ADDRESS] та 60000 грн - вартість автомобіля марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску. Враховуючи, те що сторони дійшли згоди щодо поділу рухомого та нерухомого майна, з урахуванням уточнень позов підлягає задоволенню. За таких обставин з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у порядку статей 141, 142 ЦПК України. Крім того, суд роз`яснює, що частиною 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі статей 3, 21, 36, 60, 63, 65, 68, 70, 71 Сімейного кодексу України, статей 355, 358, 365, 369, 372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved