Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог на їх обґрунтування Позивач звернувся із зазначений позовом до відповідача та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором від 25.11.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу, та [PERSON] , яка становить 19200, грн, з них: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11700,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2500,00 грн сума заборгованості за штрафами. Рух справи та процесуальні дії 05.11.2025 позовна заява надійшла до суду та була передана на розгляд суді. 11.11.2025 у справі відкрите провадження. Вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклик) сторін. Перший розгляд призначений на 09.12.2025, відкладено на 26.12.2025. Відповідачу надано строк для надання відзиву на позов. Відзиву, заяв, клопотань від відповідача, який належний чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення рекомендованої кореспонденції на зареєстровану адресу місця його проживання та опублікування відповідного оголошення на сайті судової влади, не надійшло. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Судом встановлено, що 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5131402, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів. Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору (360 днів). Відповідно до п.1.5.1. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 2 272,93% річних, а вартість кредиту за весь строк користування кредитом 23000,00 грн (п.1.6.1 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта на платіжну картку № [NUMBER] (п.2.1 Договору). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 49184, 25.11.2024 о 18:45:02 (а.с.5-17) У паспорті споживчого кредиту зазначені контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, та інше., які фактично є ідентичними тим умовам, які узгоджені у договорі №5131402. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6152325.11.2024 о 18:44:04. (а.с.18-19) Відповідно до копії підтвердження ТОВ «Пейтек», з яким у ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 03.01.2024, повідомило про успішність операції переказу грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . (а.с.21) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5131402 від 25.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 19200,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2500 грн - сума заборгованості за штрафами. При цьому жодного внесення коштів на погашення кредиту відповідачем не здійснено (а.с.22-25) 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №16072025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.26-32) Відповідно до прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16072025 від 16.07.2025, ТОВ «Лінеура Україна» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників від 16.07.2025 кількістю 2347. (а.с.31), оплата за договором здійснена 18.07.2025 (а.с.32) Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу №16072025 від 16.07.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 19200,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11700,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2500,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. (а.с.33) На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Враховуючи наведене, встановлено, що [PERSON] відповідно до умов укладеного договору отримав можливість користуватися кредитними коштами. Позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись ними. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, заборгованість не погашав взагалі, внаслідок чого виникла заборгованість зазначена вище. Оцінка суду. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Судом встановлено, що 25.11.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «Лінеура Україна» кредитний договір №5131402, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію", погодився з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених наданими письмовими доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення суми заборгованості за основним зобов`язанням та нарахованими відсотками (останні нараховані в межах строку кредитування та в узгодженому сторонами розмірі. Щодо вимоги про нарахування штрафу у розмірі 2500 грн суд зазначає таке. У п. 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано зазначених перехідних положень ЦК України та здійснено нарахування штрафу 26.12.2024 та 25.01.2025, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2107,00 грн на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) з розрахунку: 16700,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) / 19200,00 грн (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial