Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 25 січня 2022 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 349237, було видано кредит в розмірі - 11 000,00 грн. 26 березня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/2. Станом на 26.03.2025 року відповідно до Реєстру боржників сума заборгованості- [PERSON] за кредитним договором № 336337 від 25.01.2022 року перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає - 20 859,00 грн. з яких:- 10703,5 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 10155,5 грн. - прострочені проценти за кредитом. При подачі позову представник позивача в одній із позовних вимог просив слухати справу в його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не проти постановлення заочного рішення. Судом встановлено, що 25 січня 2022 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заяву на отримання кредиту № 349237 в якій разом з вказівкою особистих анкетних відомостей просила видати їй кредит в розмірі - 11 000,00 грн.. 25 січня 2022 року на підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ», правонаступником якого є - ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 336337. Сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цього Договору є Заява на видачу кредиту, підписана позичальником 25.01.2022 р., що є додатком № 1 та невід`ємною частиною Договору (п. 1 кредитного договору). Пунктом 2 кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. визначено, що Позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, кредитодавець ознайомив його з усіма умовами цього Договору та Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він погоджується і які він приймає. Відповідно до умов кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 11 000,00 грн. на особисті потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом Кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі (п. 3 кредитного договору). Пунктом 3.1. кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. визначено, що Сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі надається Позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Згідно п. 3.2. кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. Кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Пунктом 3.3. кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. визначено, що Кредит повертається Позичальником шляхом щотижневих виплат в готівковій формі у національній валюті України. Пунктом 5.2. кредитного договору № 336337 від 25.01.2022 р. визначено, що Реальна (ефективна) річна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1 450,8%. Відповідно до Графіку платежів кредит надавався строком з 25.01.2022р. по 18.10.2022 року. Факт видачі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 336337 від 25.01.2022 р., підтверджується Карткою № 20250618-162439 обліку виконання кредитного договору № 336337 та видатковим касовим ордером від 25.01.2022 р. 26 березня 2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № Ф-25/2. Розмір Прав Вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р. Права Вимоги, що передаються Клієнтом та приймаються Фактором а Оплата права грошової вимоги за кожним Правом Вимоги зазначаються в Реєстрах Боржників Станом на 26.03.2025 р., відповідно до Реєстру боржників сума заборгованості - [PERSON] за кредитним договором № 336337 від 25.01.2022 р. перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 20 859,00 грн., з яких: 10 703,50 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 10 155,50 грн. - прострочені проценти за кредитом. Статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі в електронних), у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина третя ст. 639 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини першої ст. 512 та 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом - то ТОВ «ОМЕГА ФІНАНС» вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо позовної давності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 139, 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн..

Outcome: approved