Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 05.09.2009 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 101. В обґрунтування позову зазначено, що з 05.09.2009 позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу слугувало те, що сторони мають різні погляди на життя, сімейні цінності, ведення спільного господарства і побуту. На даний час сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання позову. Просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, судом встановлено, що: 05 вересня 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 101. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 05.09.2019 року (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 29.08.2014 року, актовий запис №113 від 29.08.2014 року (а. с. 9). Як вбачається з позовної заяви, сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, в зв`язку з чим позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не оспорював вказаних обставин та визнав позов в повному обсязі. Дослідивши вище вказані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність та взаємний зв`язок, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань від дружини про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. З урахуванням позиції позивачки, яка не заявляла вимогу про стягнення на свою користь судового збору, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved