Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . При житті [PERSON] склав заповіт за яким заповідав все своє майно на що він матиме право при житті, дочці - [PERSON] . Позивач, відповідно до ст. 529, 534 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом та за заповітом та має право на спадкове майно. Позивач, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщинупісля смерті [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивач у зв`язку з відсутністю працюючих нотаріусів на постійній основі на території м. Кілія та колишнього Кілійського району, у зв`язку зі смертю приватного нотаріуса Богачової Н.М. в липні 2024 року та відсутності з лютого 2022 року приватного нотаріуса Юрченко М.Є., наявними обмеженнями щодо пересування цивільних осіб, які діють під час правового режиму воєнного стану, позбавлений можливості належним чином звернутися до нотаріусів в Кілійській територіальній громаді та оформити належним чином спадкові права, які залишилися після смерті свого батька, у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. Незважаючи на данні обставини, позивач, як спадкоємець за законом, після звернення до державної нотаріальної контори, незважаючи на віддаленість знаходження нотаріальної контори, та наявності обмежень під час правового режиму воєнного стану, була змушена звернутися до державного нотаріуса з вимогою оформити спадщину після померлого [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса, йому нотаріусом було надане усне роз`яснення, що через відсутність всіх належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, в тому числі відсутність відомостей щодо внесення заповіту в Спадковий реєстр, необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. Нотаріус пояснив, що так як всіх документів на спадкове майно, необхідних для оформлення спадщини немає, позивач повинен звернутися до Кілійського районного суду за захистом свої прав. На вимогу позивача надати письмову відповідь щодо неможливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, нотаріус зазначив, що не має змоги та можливості видати такий лист та підкреслив необхідність звернутися до суду. На теперішній час вищевказані обставини унеможливлюють оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Вищезазначені причиниунеможливлюють оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 40,6 кв.м. та загальною площею 75,9 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, навісу - літ. В, навісу - літ. Г, сараю - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж, сараю - літ. З, комори - літ. И, гаражу - літ. К, убиральні - літ. Л, надвірних споруд - № 1-4; І-ІІ в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача та задовольнити позов. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.10.1966 р., запис акта про народження № 338 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.02.1972 р., « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 04.11.1972 року, про що зроблено актовий запис за № 19. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 31.12.1993 р., актовий запис № 327, рос. « [PERSON] », помер [INFO] . Згідно заповіту від 02.02.1991 р. [PERSON] завповідав все своє майно на що він матиме право при житті, дочці - [PERSON] . Відповідно акту про встановлення фактів від 19.11.2025 р. [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] вступила в фактичне управління спадковим майном - житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] , з того часу постійно проживає в даному будинку та за даною адресою. Згідно довідки КП КМР "БТІ" № 942 від 18.11.2025 р. [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.10.1981 р. належить житловий будинок розташований в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту КП КМР "БТІ" від 14.11.2025 р. на житловий будинок розташований по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 40,6 кв.м. та загальною площею 75,9 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, навісу - літ. В, навісу - літ. Г, сараю - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж, сараю - літ. З, комори - літ. И, гаражу - літ. К, убиральні - літ. Л, надвірних споруд - № 1-4; І-ІІ. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83607995 від 15.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 83608022 від 15.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, заповідачем є [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 2329799 дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення - Кілійська районна державна нотаріальна контора. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved