Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

18.09.2025 представниця позивача адвокат Гагалович Г.М., в інтересах позивача [PERSON] ,звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.09.2014 між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, за актовим записом №33. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Представниця позивача вказує, що підставою для розірвання шлюбу є те, що у подружжя відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Між позивачем та відповідачкою втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому він наполягає на його розірванні. Адвокат вказує, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між подружжям в минулому, не принесли жодних позитивних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин позивача з відповідачкою та продовжить їх перебіг у часі. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивач не має наміру.З огляду на наведене, представниця позивача адвокат Гагалович Г.М.просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025 справу передано для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 22.09.2025 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представниця адвокат Гагалович Г.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від адвоката до суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без участі позивача та його представника, вказує, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та часу на примирення не потребує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність з поважної причини. 17.12.2025 від відповідачки надійшла до суду заява, в якій остання просила суд дати термін на примирення 6 місяців та слухати справу без її участі. 23.12.2025 представник позивача адвокат Гагалович Г.М., в інтересах позивача [PERSON] , надала до суду клопотання, в якому вказала, що позивач заперечує проти надання строку на примирення з огляду на наступне. З травня 2025 року по даний час подружжя разом як сімя не проживають, не ведуть спільного побуту, проживають за різними адресами; за вказаний період подружжя неодноразово намагалось примиритись, проте спроби були марними. На підставі викладеного, вважає заяву відповідачки про надання строку для примирення недоречною, а період для примирення таким, що суперечить положенням статті 24 СК України. Тому, представниця позивача адвокат Гагалович Г.М.просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , розглядати справу без участі позивача та його представника. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 14 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, за актовим записом №33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 вересня 2014 року (а.с.8). За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.12.2016 (а.с.13). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та несумісні за характерами, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не виконують сімейні обовязки, фактично шлюбні стосунки розірвані. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачкою не бажає, заперечував проти надання терміну на примирення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила дати термін на примирення 6 місяців. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони подружнім життям не проживають тривалий час, на даний час спільного господарства не ведуть, сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим, системний аналіз статті 51 Конституції України, статей 111, 112 СК України, статей 2, 240, пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення, необхідно оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання шлюбу та обставини справи, які свідчать про реальну можливість примирення сторін. З матеріалів справи вбачається, що справа про розірвання шлюбу перебуває в провадженні суду від 18.09.2025. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про перебування в провадженні суду вказаного позову, що підтверджується підписами останньої на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, якими спрямовувались судові повістки, тільки 17.12.2025 звернулась до суду із заявою про надання терміну на примирення. Позивач [PERSON] категорично заперечував проти надання терміну для примирення, що, в свою чергу, свідчить про відсутність реальної можливості примирення сторін. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у справах про розірвання шлюбу застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно під час розгляду конкретної справи. Під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін (частина сьома статті 211 ЦПК України). Разом з тим, враховуючи положення статті 112 СК України, згідно якої при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Отже, на думку суду, заява відповідачки носить формальний характер, є необгрунтованою та такою, що подана з метою затягування розгляду справи, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків розгляду цивільної справи та прав сторін. Суд враховує, що від моменту подачі позову до суду позиція позивача щодо бажання розірвати шлюб з відповідачкою, залишається незмінною. Тому вказана заява не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги стійке волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачкою та встановлені судом обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд прийшов до переконання, що шлюб, при таких обставинах, слід розірвати, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved