Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У жовтні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] : заборгованість за кредитним договором № 8763432 від 21 листопада 2024 року в розмірі 24650,00 грн., що складається з: 12325,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 49,30 грн. - заборгованість за відсотками, 8500,00 грн- заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом, 3775,70 грн - комісія за надання кредиту, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 21 листопада 2024 року договір про надання коштів в кредит № 8763432, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у сумі 17000,00 грн строком на 30 днів, дата повернення позики 20 грудня 2024 року. Процентна ставка 0,75 відсотків (фіксована) за кожен день користування кредитом; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 5,00%; комісія за надання кредиту 22,21%, що у грошовому виразі складає 3775,70 грн. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу 27/03/25. 23 квітня 2025 року укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу. Відповідно до умов укладених договорів, та «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до [PERSON] в розмірі 24650,00 грн. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 06 січня 2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання 06 січня 2026 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зазначену ним у договорі : [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 21 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 8763432. Згідно з п.2.1,2.2 договору [PERSON] отримала в кредит грошові кошти у сумі 17000,00 грн строком на 30 днів, дата повернення позики 20 грудня 2024 року. Процентна ставка 0,75 відсотків (фіксована) за кожен день користування кредитом; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 5,0%. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ«ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу 27/03/2025. Також між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №2 від 23 квітня 2025 року, у відповідності до умов яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до боржників. У витязі до реєстру боржників №3 від 23 квітня 2025 року міститься відомості про боржника [PERSON] за договором № 8763432 від 21 листопада 2024 року розмір заборгованості, який відступлено по договору 24650,00 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 12325,00 грн, заборгованість за відсотками - 49,30 грн, заборгованість за відсотками за понадстрокове користування - 8500,00 грн, комісія - 3775,70 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором №8763432 від 21 листопада 2024 року становить 24650,00 грн., яка складається: основним боргом - 12325,00 грн, заборгованість за відсотками - 49,30 грн, заборгованість за відсотками за понадстрокове користування - 8500,00 грн, комісія - 3775,70 грн. Проте, суд не може погодитися в повному обсязі з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, та комісією, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір позики укладений 02 січня 2024 року, тобто після прийняття 23 листопада 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до даних договорів слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день. Умовами укладеного договору передбачено, п.10.5, 10.5.1 у разі порушення строків повернення кредиту позичальником, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладання договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та інших актів законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що умови укладеного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, за понадстрокове користування кредитом в розмірі 5% в день, які передбачені пунктом 2.2 договору, суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитними коштами з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. Також судом враховується, що позичальник 21 грудня 2024 року здійснила оплату частини отриманих кредитних коштів в розмірі - 4675,00 грн, що відображено в розрахунку заборгованості. З урахуванням меж заявлених позовних вимог, за період з 21 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року розмір заборгованості за відсотками за понадстрокове корсиутвання коштами становить 1725,50 грн, відповідно розрахунку 12325:100х14 дні. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заборгованості відповідача за кредитним договором № 8763432 від 21 листопада 2024 року, становить 17875,50грн., з яких: 12325,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 49,30 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1725,50 грн- сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 3775,70 грн - комісія. У зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ ФК«ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, в загальному обсязі 17875,50 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 138655 від 07 жовтня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2195,82 грн, пропорційно задоволеним вимогам, виходячи з розрахунку (17875,50 х3028:24650).

Outcome: partial