Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Селянське (Фермерське) господарство «Кленівське» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , Приватного підприємства «Олександрія - 2019», третя особа: Державний реєстратор сектору державної реєстрації апарату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Бондар М.В., про визнання недійсним договору найму (оренди) в якому просить: визнати недійсним договір оренди землі (земельної ділянки з кадастровим номером: 6320884500:02:001:0042), укладений 21 жовтня 2024 року між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Приватним підприємством «ОЛЕКСАНДРІЯ-2019» (код ЄДРПОУ 42891812) зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 75750867 від 25.10.2024, [PERSON] , Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, номер запису про інше речове право: 57279317. Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2006 року між СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки №3 площею 5,59 га з кадастровим номером 6320884500:02:001:0042, розташованої на території Богодухівської міської ради (раніше Кленівської сільської ради), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.8 вказаного Договору оренди договір укладено на 25 років. Відповідно до п.39 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Договір оренди №3 від 26 листопада 2006 року було зареєстровано в установленому порядку у Богодухівському відділі державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 листопада 2007 року за №040768600088. Вищевказана земельна ділянка була передана позивачу за актом прийому передачі згідно з договором оренди. СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» починаючи з 26 листопада 2006 року і по сьогоднішній день використовує вказану земельну ділянку за призначенням, а саме вирощування товарної сільськогосподарської продукції та сплачує [PERSON] відповідну оренду плату згідно договору оренди. Так відповідно до довідки СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» №16 від 25 квітня 2025 року земельна ділянка кадастровий номер 6320884500:02:001:0042, площею 5,59 га, згідно Договору оренди землі №3 від 26 листопада 2006 року, зареєстрованого 29 листопада 2007 року №040768600088 Богодухівським відділом державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК, між СФГ «Кленівське» та [PERSON] , знаходиться в обробітку СФГ «Кленівське» з 2006 року по теперішній час. Дана земельна ділянка оброблена і в вересні 2024 року засіяна озимою пшеницею строк збирання якої липень 2025 року. На початку квітня 2025 року озима пшениця була підживлена мінеральними добривами. Таким чином, вказаний договір оренди землі повністю виконується сторонами, договір оренди є чинним, не розірваний та не визнаний недійсним в судовому порядку. Тобто сторона договору оренди (СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ») після його укладення першою отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом усього погодженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі державного акту серії II-ХР № 020728 від 09 листопада 2001 року, виданого Кленівською сільською радою. У квітні 2025 році позивачу стало відомо, що 21 жовтня 2024 року [PERSON] уклав з ПП "Олександрія-2019" новий договір оренди вищевказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6320884500:02:001:0042 строком на 7 років. 23 жовтня 2024 року вказаний договір оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому позивач не був повідомлений про намір припинити чи змінити умови діючого договору оренди. Таким чином на час укладення та реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки між [PERSON] і ПП «Олександрія-2019» був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» від 26 листопада 2006 року і в установленому законом порядку не припинений. З огляду на викладене, договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,59 га між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ», який був укладений 26 листопада 2006 року, закінчувався 29 листопада 2032 року, тоді як оспорюваний договір оренди земельної ділянки з ПП «Олександрія-2019» був зареєстрований 23 жовтня 2024 року, тобто задовго до спливу чинного договору оренди землі з СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ». Відтак, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам чинного законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря. Таким чином, позивач вважає, що договір оренди землі, укладений 21 жовтня 2024 року між [PERSON] і ПП «Олександрія-2019» слід визнати недійсним з тих підстав, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, укладеного між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ», спірна земельна ділянка на момент укладення договору з ПП «Олександрія-2019» знаходилася та знаходиться на даний час в законному користуванні СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ», а договір оренди між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» розірваний у встановленому порядку не був і є чинним. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року позовну заяву СФГ «Кленівське» до [PERSON] , ПП «Олександрія -2019», третя особа: Державний реєстратор сектору державної реєстрації апарату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання недійсним договору найму (оренди) прийнято до провадження, відкрито провадження у дані справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 липня 2025 року постановлено судові засідання з розгляду даної справи проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Підготовче провадження в справі - закрито та призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Прокоп`єв К.Є. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлений, відзиву до суду не надав. Представник ПП «Олександрія -2019» в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлений, відзиву до суду не надав. Державний реєстратор сектору державної реєстрації апарату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Бондар М.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності в судовому засіданні сторін та третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією державного акту серії ІІ-ХР №020728 від 09 листопада 2001 року [PERSON] , який мешкає в с. Кленове, на підставі виконкому Кленівської сільської ради від 11 вересня 2001 року №28 передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,59 гектарів на території Кленівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40. Відповідно до копії Договору оренди землі №3 від 26 листопада 2006 року ( далі Договір) , [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , надав СФГ « Кленівське» в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кленівської сільської ради, кадастровий номер 6320884500:02:001:0042. В оренду передано земельну ділянку загальною площею 5,59 га. Згідно з пунктом 8 вказаного Договору, договір укладено на 25 років. Відповідно до пункту 36 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Згідно з пунктом 37 Договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом, ліквідація юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пункту 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з пунктом 39 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до пункту 43 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Його державну реєстрацію проведено у Богодухівському відділі державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківської регіональної філії ДП « Центр ДЗК». Відповідно до Договору, Договір зареєстровано у Богодухівському відділі державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківської регіональної філії ДП « Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 листопада 2007 року за №040768600088. Згідно з копією Акту прийому передачі земельної ділянки згідно з договором оренди №№040768600088 від 29 листопада 2007 року, [PERSON] передав, а СФГ « Кленівське» прийнято земельну ділянку загальною площею 5,59 га. Відповідно до змісту копії довідки №4102 від 30 листопада 2006 року, на земельну ділянку № [NUMBER] , власником якої є [PERSON] , присвоєно земельно кадастровий номер: 6320884500:02:001:0042. Згідно з копією довідки №16 від 25 квітня 2025 року, виданої СФГ « Кленівське», земельна ділянка кадастровий номер 6320884500:02:001:0042, площею 5,59 га, згідно Договору оренди землі №3 від 26 листопада 2006 року, зареєстрованого 29 листопада 2007 року за №040768600088 Богодухівським відділом державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК, між СФГ «Кленівське» та [PERSON] , знаходиться в обробітку СФГ «Кленівське» з 2006 року по теперішній час. Дана земельна ділянка оброблена і в вересні 2024 року засіяна озимою пшеницею строк збирання якої липень 2025 року. На початку квітня 2025 року озима пшениця була підживлена мінеральними добривами. Строк дії договору 25 років, до 29 листопада 2032 року. Відповідно до копії платіжних відомостей №1 за березень 2015 року, №1 за вересень 2015 року, №4 за вересень 2016 року, №2 за серпень 2017 року, №1 за вересень 2018 року та довідки №15 від 24 квітня 2025 року, СФГ « Кленівське» регулярно виплачує [PERSON] орендну плату згідно договору оренди №3 від 26 листопада 2006 року, за користування земельною ділянкою площею 5,59 га. з кадастровий номером 6320884500:02:001:0042. Згідно з копією договору оренди землі від 21 жовтня 2024 року, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , надав ПП « Олександрія-2019» в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться поза межами населених пунктів, на території Богодухівської міської ради, Богодухівського району Харківської області і належить орендодавцю на підстав Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020728. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,59 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер 6320884500:02:001:0042. Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 25 квітня 2025 року, [PERSON] передав в оренду ПП « Олександрія» земельну ділянку загальною площею 5,59 га., згідно договору оренди землі від 21 жовтня 2024 року, строком на 7 років. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 75750867 від 25 жовтня 2024 року, внесено державним реєстратором Краснокутської селищної ради, Богодухівського району, Харківської області Бондар М.В. Згідно з частиною першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї самої статті). У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічне визначення права оренди земельної ділянки закріплено і статтею 1 Закону України «Про оренду землі», яким також урегульовано процедуру укладення, вимоги та припинення договору оренди землі. У статті 6 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Якщо вже сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частини перша, друга статті 640 ЦК України). За змістом статей 124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Так судом встановлено, що на момент укладення договору оренди б/н від 21 жовтня 2024 року між [PERSON] та ПП « Олександрія -2019», строк дії договору оренди №3 від 26 листопада 2006 року, укладеного між [PERSON] та СФГ « Кленівське» на земельну ділянку площею 5,59 га. з кадастровий номером 6320884500:02:001:0042 не закінчився, оскільки його було укладено на 25 років, також він не був розірваним та не визнаний недійсним в судовому порядку. Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, визначене частиною першою статті 15 ЦК України. Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Дане узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №905/1227/17 від 27 листопада 2018 року. Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ») укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто, на час укладення та реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки між [PERSON] і ПП «Олександрія-2019» був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між [PERSON] і СФГ «КЛЕНІВСЬКЕ» від 26 листопада 2006 року, який зареєстрований 29 листопада 2007 року за №040768600088 зі строком дії 25 років, тобто до 29 листопада 2032 року і в установленому законом порядку не припинений. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Аналогічні висновки зроблено у постановах Велика Палата Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, зазначила, що якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинним до 1 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала її право в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до вказаного реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем. У такому випадку суд може захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати його право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 15 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13, від 09 грудня 2015 року у справі № 6-849цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення, у зв`язку з його укладенням, прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк дії оренди СФГ « Кленівське» на земельну ділянку площею 5,59 га. з кадастровий номером 6320884500:02:001:0042 не закінчився, а діє до 29 листопада 2032 року. Згідно з частиною першою ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої п`ятої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України) При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3,15,16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Враховуючи те, що станом на дату укладення договору б/н від 21 жовтня 2024 року, земельна ділянка площею 5,59 га. з кадастровий номером 6320884500:02:001:0042 перебувала в оренді СФГ « Кленівське», [PERSON] не мав права повторно передавати її в оренду, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем договір підлягає визнанню недійсним, адже одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря. Отже позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК Україниу становлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Outcome: approved