Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

21.10.2025 року з Чутівського районного суду Полтавської області до Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду надійшли матеріали цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СВЕА ФІНАНС до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 03.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю СЕЛФІ КРЕДИТ та [PERSON] був укладений договір № 1609786 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ надало [PERSON] грошові кошти в сумі 23700,00 грн шляхом перерахування на картку позичальника, строком на 352 дні, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день у межах строку кредиту. 29.01.2025 року між ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС було укладено Договір факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-03/25 заборгованість [PERSON] складає 94562,97 грн., що на день складання позову складається з заборгованості по тілу 23699,97 грн, по відсотках 59013,00 грн, пеня 11850,00 грн. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 1609786 від 03.07.2024 року у розмірі 94562,97 грн. та суму судового збору. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24.10.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника та у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання рекомендованого листа за адресою її реєстрації, повідомлення повернулось з позначкою «вручено особисто» (а.с. 73). Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 03.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю СЕЛФІ КРЕДИТ та [PERSON] був укладений договір № 1609786 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». (а.с. 6-11). ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ надало [PERSON] грошові кошти в сумі 23700,00 грн шляхом перерахування на картку позичальника, строком на 352 дні, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день у межах строку кредиту. [PERSON] грошові кошти у розмірі 23700,00 грн. отримала, про що свідчить долучений до матеріалів справи лист-чек про успішне перерахування коштів на картку ( а.с.27). 29.01.2025 року між ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС було укладено Договір факторингу № 01.02-03/25 (а.с. 28-38). Згідно з наданим позивачем витягом з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2022 року, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить у розмірі 94562,97 грн., що на день складання позову складається з заборгованості по тілу 23699,97 грн, по відсотках 59013,00 грн, пеня 11850,00 грн. (а.с. 40-41). У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, [PERSON] грошові кошти у розмірі 23700,00 грн. отримав, про що свідчить долучений до матеріалів справи лист-чек про успішне перерахування коштів на картку ( а.с.27). У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання [PERSON] за договором № 1609786 від 03.07.2024 року своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 94562,97 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості витягом з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2025 року (а.с. 40-41), оскільки він узгоджується з матеріалами справи і їм не суперечить. Відповідач [PERSON] не виконує умови договору № 1609786 від 03.07.2024 року, добровільно не сплачує суму заборгованості по кредитному договору та процентах за користування ним, тому при таких обставинах у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved