Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У листопаді 2025 року представник позивачки адвокат Салій (Тригуб) О. О. подала до суду вказаний позов, в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 2016 року, мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у зв`язку із систематичним зловживанням відповідачем алкогольними напоями, його агресивною поведінкою, застосуванням фізичного насильства, відсутністю взаєморозуміння та підтримки у сім`ї. Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають, відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Подальше спільне життя та збереження шлюбу, на переконання позивачки, є неможливими та суперечать її інтересам і інтересам дітей, у зв`язку з чим примирення сторін є недоцільним. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 17 грудня 2025 року 10-30 год. У подальшому судове засідання відкладено на 26 грудня 2025 року 10-00 год. Представник позивачки адвокат Салій (Тригуб) О. О. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 14 вересня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 03. За твердженням позивачки, що не спростовано відповідачем, сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей, на цей час - не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо з 31.10.2025. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має, і такого наміру не висловив відповідач. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved