Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2045582631 від 25.08.2021 в розмірі 35786,54 грн. В обґрунтування позову вказує, [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № 2045582631 від 25.08.2021. 17 грудня 2021 АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклали договір факторингу № 171221, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає АТ «Таскомбанк» право вимоги до боржника. 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № НІ/11/20-Ф та відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 35786,54 грн., з яких: 19262,42 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 3332,35грн сума заборгованості за відсотками, 13191,77 грн сума заборгованості за комісією. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзиву чи будь-яких ніших заяв, клопотань до суду відповідач не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2021 відповідач [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклали кредитний договір № 2045582631. Відповідно до п.1.2 товариство надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: в розмірі 23 794,40 грн, строк кредиту 24, стандартна процентна ставка 2,00 % в день. Відповідно до договору факторингу від 17 грудня 2021 року №171221, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (клієнт) та АТ «Таскомбанк» (фактор), то АТ «Таскомбанк» зобов`язується сплатити клієнту суму фінансуванняя, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Згідно з договорм факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та згідно з реєстром прав вимог від 26.06.2024, вбачається, що АТ «Таскомбанк» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги заборгованості від боржника зокрема щодо [PERSON] , за кредитним договором № 2045582631 в сумі 35786,54 грн. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2045582631 становить 35786,54 грн., яка складається з: основного боргу 19262,42 грн, 3332,35 грн заборгованість за процентами, 13191,77 грн заборгованість по комісії. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стаття 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У ст. ст.525,526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням статті 1055 ЦК України. Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). Як вбачається з матеріалів справи, договір факторингу № 171221 від 17.12.2021 року про передання АТ «Таскомбанк» права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за кредитними договорами не містить всіх пунктів договору, зокрема щодо строку дії договору. Крім того, відповідно до п. 3.1 вказаного договору, фактор зобов`язний в день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, натомість доказів такого перерахування представником позивача суду не надано. Як і не долучено витягу з реєстру боржників, з якого можливо було б встановити, що право вимоги перейшло зокрема і до відповідача [PERSON] . До того ж, що позивач не надає будь-яких належних та допустимих доказів (виписки по рахунку, первинні документи), на підставі яких суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи як порядок нарахування тіла кредиту, відсотків та в матеріалах справи відсутня виписка по кредитному договору № 2045582631 від 25.08.2021. З`ясувати, яким чином здійснювалося нарахування чи списання заборгованості, їх суми за вказаним вище договором, їх дійсність та відповідність умовам договору, з обсягу наданих доказів неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Натомість позивачем долучено витяг з реєстру прав вимоги від 26.06.2024 який не є первинним документом, тобто не є достовірним доказом, який би засвідчував факт переходу права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договорм № 2045582631 від 25.08.2021 так як в договорі факторингу зазначено, що саме реєстр боржників є невід`ємною його частиною, і який не може змінений позивачем, а містить первинну і необхідну інформацію щодо боржників. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Крім того, позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами позики, а відповідач ці кошти отримав та не доведено, що АТ "Таскомбанк" набув право вимоги за кредитним договором № 2045582631 від 25.08.2021. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Матеріали справи не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той час, клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавалось. Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів за договором позики на його рахунок саме [PERSON] суду не надано, відсутні первинні документи, які свідчили б про розпорядження відповідачем коштами, виписки по рахунку, яка б підтвердила суму заборгованості та не надано доказів про переходу прави вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк», а тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє. На підставі ст.ст. 526, 1049,1054 ЦК України та

Outcome: dismissed