Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

26.08.2025 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», в інтересах якої на підставі довіреності діє Лисенко В.В., до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача нараховані за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 відповідно до ст.625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області по справі №218/645/13-ц: три відсотки річних у розмірі 11418,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 30031,18 грн., а всього 41450,07 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 05.04.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №300429024008008, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 90 240,00 грн. строком користування до 05.04.2018 (включно). 29.04.2013 рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області у справі №218/645/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 103 101,51 грн та судові витрати. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Астра Банк» на користь ПАТ «Дельта Банк». 11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» був укладений договір №1369/К про відступлення права вимоги, згідно з яким відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області у справі №323/3529/19 від 19.02.2020 задоволено заяву ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа по справі №218/645/13-ц. На день подання позову, рішення Амвросіївського районного суду Донецької області по справі №218/645/13-ц боржником повністю не виконане, наявну заборгованість перед товариством не погашено. Примусове виконання дублікату виконавчого листа здійснювалося приватним виконавцем Ігнатенко К.Е. в рамках виконавчого провадження [NUMBER]. 08.10.2020 було примусово стягнуто та перераховано стягувачу 91 361,97 грн. Розмір несплаченої заборгованості становить 12 770,56 грн., примусове стягнення якої здійснюється приватним виконавцем Татарченко В.Г. в рамках ВП [NUMBER]. Враховуючи, що відповідачем не виконано вчасно рішення суду, позивач звернувся до суду за компенсацією з відповідача за невиконання зобов`язання шляхом стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 29.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки останньою відомою адресою місця проживання відповідача є тимчасово окупована територія України, його виклик здійснювався шляхом опублікування оголошень на офіційному сайті «Судова влада» в мережі інтернет. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, шляхом опублікування оголошень на офіційному сайті «Судова влада» в мережі інтернет. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст. 1054 ч. 1 ЦК України. Судом встановлено, що 05.04.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №300429024008008, за яким кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 90240,00 грн. Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 29.04.2013 у цивільній справі №218/645/13-ц ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором від 05.04.2011 в розмірі 103101,51 грн, судові витрати в розмірі 1031,02 грн. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.02.2020 у справі №323/3529/19, зокрема, замінено стягувача ПАТ «Астра Банк» на ТОВ «ФК «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому листі, виданому Амвросіївським районним судом донецької області у справі №218/645/13-ц, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» суму заборгованості за кредитним договором №300429024008008 від 05.04.2011 в розмірі 103101,51 грн. та судові витрати в розмірі 1031,02 грн. 08.10.2020 на користь ТОВ «ФК «ЄФКР» за ВП [NUMBER], Боржник [PERSON] перераховано 91361,97 грн. (платіжне доручення №874 від 08.10.2020). Згідно з інформацією про виконавче провадження ВП [NUMBER] залишок нестягнутої за рішенням суду заборгованості станом на 08.10.2020 складає 12770,56 грн. Станом на день розгляду справи, відкрито Виконавче провадження [NUMBER] щодо стягнення залишку заборгованості в зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення Амвросіївського районного суду Донецької області від 29.04.2013 у цивільній справі №218/645/13-ц не виконується відповідачами з 2013 року, таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Розрахунок наданий позивачем ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року, відповідно до якого сума 3% річних становить 11418,89 грн, сума інфляційних нарахувань становить 30031,18 грн., які нараховані на заборгованість за невиконане судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частина друга статті 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість. Проте судове рішення про стягнення заборгованості не змінює змісту відповідного зобов`язання, оскільки характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, а додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання та безспірності боргу. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За правилом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема для відповідачів, і з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» нарахованих за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 відповідно до ст.625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області по справі №218/645/13-ц: три відсотки річних у розмірі 11418,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 30031,18 грн., а всього 41450,07 грн. підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовну заяву задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем в прохальній частині позову заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на його користь витрат на правничу допомогу, однак не зазначено в якому саме розмірі, як і не надано жодних доказів понесення таких витрат, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення таких витрат.

Outcome: approved