Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До Южноукраїнського (нині - Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, в якому просить визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису реєстрації народження [PERSON] . Свою позицію позивач мотивує тим, що в період з 2009 року до початку 2012 рік він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON] . Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного. У весь час спільного проживання мешкали разом з [PERSON] у м. Миколаєві у найманому житлі. В період спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Він визнав дитину та вони з відповідачкою подали спільну заяву до органів РАЦС про реєстрацію народження дочки. У подальшому життя з [PERSON] не склалось, вони припинили шлюбні відносини. [PERSON] з дочкою переїхали жити до м. Южноукраїнськ. Про свою вагітність, та у подальшому народження сина, відповідач йому не повідомила. Його син [PERSON] народився [INFO] . [PERSON] самостійно без його згоди зареєструвала народження сина у органах РАЦС, про що він дізнався після реєстрації народження дитини. Дізнавшись про народження сина, він визнав дитину, зрадів що у нього народився син та запропонував відповідачці подати до органів РАЦС спільну заяву. Він прагнув це зробити, але [PERSON] відмовилась. Він любить своїх сина та дочку, оточує їх опікою, виконую обов`язки батька. Вони з сином схожі між собою. Він постійно каже, що [PERSON] його син та з його народження визнав своє батьківство. Однак до органів РАЦС заяву про реєстрацію сина не надав бо цього не бажає [PERSON] . Ухвалою суду від 27 липня 2023 року витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року справу прийнято до провадження головуючим суддею Далматовою Г.А. Ухвалами суду від 24 грудня 2024 року та від 20 червня 2025 року у справі було призначено судові молекулярно-генетичні експертизи. Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року доручено Інгульському районному суду м. Миколаєва викликати та допитати неповнолітню [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що намагається довести, що він є батьком свого сина. [PERSON] визнає його батьком. Відповідач якийсь час не давала дитину, але зараз він знову зустрічається з дитиною. Коли позивач не давала бачитись з дитиною він звернувся до поліції, але в поліції йому пояснили, що оскільки він не записаний, як батько, вони допомогти йому не можуть. Раніше [PERSON] приїздив до [PERSON] до нього в гості, але зараз він приїжджає до м. Південноукраїнська, до дитини. Підтримує сина, переводить йому гроші на картку, перебуває у шкільному чаті з батьками і сплачує необхідні кошти батьківському комітету. Зі шкільного чату з учителем його у 2023 році видалили. [PERSON] звертається до нього, як до тата. Має лише двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. До викладеного до позову додала, що позивач утримує дитину матеріально, рівно відноситься до обох дітей. Старша дитина забажала проживати з батьком, але менша дитина залишилась проживати з матір`ю. З боку позивача було вжито всіх заходів для проведення експертизи, він двічиі з`являвся до експерта, але експертиза не була проведена внаслідок неявки відповідача з дитиною. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Представник третьої особи Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справа без її участі. Заперечень проти заявлених вимог не мають. Представник третьої особи Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, неповнолітню [PERSON] , свідків, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] /т.1 а.с. 10/. Як вбачається з актового запису про народження № 208 від 20 червня 2012 року [PERSON] народився [INFO] у м. Южноукраїнську, Миколаївської області. Відомості про батька - [PERSON] , внесені за заявою матері [PERSON] , відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України /т.1 а.с. 165/. До позовної заяви позивачем долучено довідку «Миколаївської дитячої лікарні № 2», про те, що 05 жовтня 2022 року [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходилась на амбулаторному лікуванні з 02 жовтня 2017 року по теперішній час /т.1 а.с. 17/. Також, долучено довідку клініки естетичної стоматології від 10 листопада 2021 року про те, що [PERSON] , [INFO] , був на прийомі у стоматолога /т.1 а.с. 18/. Згідно копій квитанцій та чеків долучених позовної заяви позивачем періодично протягом 2011, 2012, 2013, по одному разу у 2014, 2017, 2018 та 2020 році перераховувались грошові кошти на рахунок [PERSON] . Також періодично у 2015 році, 2016 році, один раз у 2017 році та двічі у 2018 році [PERSON] було сплачено за харчування дітей [PERSON] , [PERSON] у дошкільних навчальних закладах /т. 1 а.с. 19-37/. До позовної заяви позивачем долучено фотознімки позивача з дітьми, а також окремі фото цих дітей /т.1 а.с. 38-42/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сином, а відповідач «невістка». Сторони разом проживали з 2009 року по жовтень 2011 року. В жовтні невістка поїхала, через три місяці після того, дізнались, що вона вагітна. Після народження дитини, вона, її син [PERSON] та чоловік [PERSON] їздили до лікарні забирати [PERSON] з дитиною. Хлопчика відрази визнали, як онука, він і схожий на [PERSON] . Кожні два тижні син їздив до них, тому що там ще й старша дочка. Син забирав дітей на канікули, возив на море. [PERSON] спочатку переказував кошти на дітей на рахунок матері, однак, оскільки вона грає, діти взагалі цих коштів не бачили, тому він почав перераховувати гроші її сестрі, яка в подальшому передавала ці кошти дитині, на конкретні потреби. Дитина нормально відносилась до них, любила до них приїжджати. 24 листопада бачились з [PERSON] , дитина була вдома в м. Южноукраїнську. Потім, коли почалась війна, відповідач категорично відмовилась надавати дитину, вона його переховує, коли вони приїжджають дитини немає, двері до квартири ніхто не відчиняє, телефон ніхто не бере. Зазначила, що старша дочка [PERSON] з 10 років проживає з ними за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] його син, а [PERSON] , [INFO] його онук. З 2009 року по приблизно до 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом з ними в м. Миколаєві. [PERSON] народжувала сина в м. Южноукраїнську та після його народження не записала [PERSON] його батьком. Син хоче бути записаний батьком [PERSON] . Дитина влітку була у них, він ріс тут, кожні канікули син возив дітей на море, перераховував кошти, купував одяг. Син та [PERSON] люблять один одного. [PERSON] лише приїжджав до них, а старша дочка [PERSON] [PERSON] постійно вже 4 рік проживає з ними. Востаннє [PERSON] бачив у минулу неділю 24 листопада. До цього [PERSON] не давала ні їм, ні [PERSON] зустрітись з [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] , їх будинки розташовані навпроти один одного. [PERSON] бачила декілька разів, але це було дуже давно, вона була «дружиною» [PERSON] . До війни [PERSON] та [PERSON] проживали разом. [PERSON] народився в м. Южноукраїнську. Батьки відповідача казали що це дитина [PERSON] . До війни хлопчик часто приїжджав до батька, який возив дітей на море. [PERSON] дочка [PERSON] та відповідно онучка [PERSON] , на даний час проживає в м. Миколаєві. Зі слів [PERSON] їй відомо, що він їздить в м. Южноукраїнськ, щоб побачитись з сином, однак хлопчика йому не завжди дають, ховають. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] , проживають поруч. [PERSON] знає з 2-х років. [PERSON] знає як колишню дружину відповідача. У них є двоє спільних дітей [PERSON] і [PERSON] . Їй відомо, що позивач не зареєстрований батьком цих дітей, але відноситься до них краще ніж рідний батько. [PERSON] дуже схожий на батька. [PERSON] у дитинстві приходив до [PERSON] , [PERSON] його брав, возив його і в « [PERSON] », і на пляж, і в « [PERSON] ». Павло постійно називає [PERSON] «папою», між ними дуже гарні відносини. Пашу в дитинстві бачила часто оскільки він грався з її онуком своїм однолітком. Останнім часом [PERSON] не бачила. Зараз із [PERSON] проживає його дочка [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його двоюрідним братом. У [PERSON] є двоє дітей, перша дочка [PERSON] записана на [PERSON] , а другий хлопчик на [PERSON] не записаний. [PERSON] та [PERSON] жили разом. Коли народилась перша дитина, він допомагав їм переїжджати на квартиру. Друга дитина народилась вже в м. Южноукраїнську, коли [PERSON] поїхала звідси, але [PERSON] йому зателефонував, і повідомив, що у нього народився син. Відносини між [PERSON] та [PERSON] добрі. Свідок зазначив, що є хрещеним батьком [PERSON] . Під час хрещення [PERSON] визнавала, що батьком дитини є [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] матеріально допомагав сину, зокрема, коли [PERSON] приїжджав до м. [PERSON] , [PERSON] купував йому одяг, водив до стоматолога. До м. Южноукраїнська сім`я [PERSON] доволі часто їздять, возять туди щось. [PERSON] на даний час служить, та коли приїжджав у відпустку, їздив до дитини. [PERSON] з [PERSON] дуже схожі, особливо коли дивитись дитячі фотографії [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] пояснила що проживає в м. Миколаєві разом з татом [PERSON] , та його батьками. Її мамою є [PERSON] . З татом проживає п`ять останніх років, оскільки забажала проживати з ним. Вона приїздить до м. Південноукраїнська до мами та брата [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 13 років. Він дуже схожий на батька [PERSON] , як «одне обличчя». Брат народився коли вони вже не жили у м. Миколаєві. Вона, батько та [PERSON] втрьох їздили на море. [PERSON] знає, що [PERSON] є його батьком. Їй відомо, що батько дає [PERSON] гроші. 23 травня 2025 року та 11 вересня 2025 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи, оскільки для проведення відбору порівняльних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС двічі з`являвся лише [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не з`явились, відбір порівняльних зразків не проводився. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Позивач стверджує, що з 2009 по 2012 роки проживав з відповідачкою. Протилежного [PERSON] не доведено. Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частин першоїтретьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Сумісної заяви [PERSON] та [PERSON] щодо походження дитини не було. Тому 20 червня 2012 року відповідач [PERSON] здійснила державну реєстрацію народження дитини, яка проведена відповідно до вимог частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Приписами ст. 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved