Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] мала у власності 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:06:036:0001 за цією ж адресою, площею 0,0500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Разом з тим, 04.09.2013 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. та зареєстрований в реєстрі за №4607, відповідно до якого все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і все те, на що він за законом матиме право, він заповів своїй доньці - [PERSON] . Як слідує зі змісту позову, реалізуючи своє право на оформлення спадщини, [PERSON] звернулась до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , проте за результатами розгляду цієї заяви нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові зазначено, що вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою належали [PERSON] , дружині спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік - [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Підставою для винесення вказаної постанови нотаріус визначив те, що заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] до шести місяців з дня смерті спадкодавця подана не була. На день смерті спадкодавця за однією адресою з ним заявниця згідно з будинковою книгою та довідками зареєстрована не була, а отже спадщину у встановлений законом спосіб не прийняла. Таким чином, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене, позивач просить встановити факт постійного проживання її на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та прийняття нею спадщини за заповітом після смерті [INFO] її батька [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:06:036:0001 по [ADDRESS] площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Томашевська О.В. позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, просили їх задовольнити. Позивач суду пояснила, що будинок по [ADDRESS] в фактично розділений на два господарства. Інша половина належить її двоюрідному брату [PERSON] . За словами [PERSON] , за вказаною адресою вона проживала з народження, за винятком періоду навчання в м. Харків та 2-3 років роботи після того в м. Кривий Ріг. Проживає за цією адресою і дотепер. Представник позивача адвокат Томашевська О.В. в судовому засіданні пояснила, що незважаючи на те, що позивач зареєстрована по [ADDRESS] , вона фактично проживала по [ADDRESS] . На будинок право власності не зареєстровано, є договір про право на будівництво та безстрокове користування земельною ділянкою. Будівництво будинку завершено в 1959 році, що підтверджується технічним паспортом. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в 100 метрів від будинку позивача з дитинства і фактично з того часу знайома із [PERSON] . Із 2009 року позивач постійно проживала із старшим сином та батьком по [ADDRESS] , так як останній потребував стороннього догляду. Вона там обробляла город, готувала їжу, возила батька в лікарню. У позивача ще був молодший син, але не знає чи він там постійно проживав. Свідок [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в судовому засіданні дав показання, що [PERSON] постійно проживає по [ADDRESS] з 1996 року, свідок знає батька і матір позивачки багато років. Позивач похоронила свою матір, потім батька, який помер в 2023 році. Інколи до позивача приходили її двоє дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 14.03.1980 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 15). З наявних у матеріалах справи копій договору на право забудови будинку та державного акту на право приватної власності на землю від 29.06.1994, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.09.2023 слідує, що [PERSON] на праві власності належали 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] та земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0500 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 17, 21, 25, 105-106). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). 04.09.2013 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і все те, на що він за законом матиме право, заповів своїй доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 09.12.2019 місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , з 29 травня 2004 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). За даними наявної у матеріалах спадкової справи копії будинкової книги по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] в [PERSON] був зареєстрований за указаною адресою (а.с. 92, 100, 102). 05.10.2023 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуком А.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку [ADDRESS] за кадастровим номером 1810136300:06:036:0001 загальною площею 0,1001 га, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , дружині спадкодавця, котра померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 26). Із витребуваної судом копії спадкової справи №449/2023, заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини, з огляду на матеріали спадкової справи, немає (а.с. 27, 68-121). У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи те, що [PERSON] на день смерті батька [PERSON] (що є часом відкриття спадщини) постійно проживала з ним у будинку за адресою: [ADDRESS] в без реєстрації місця проживання, підтвердженням чого є показання свідків [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі своїм батьком на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З огляду на те, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно, що залишилось після смерті батька [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на згадане у рішенні суду спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:06:036:0001 по [ADDRESS] площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №383/275/15-ц (провадження № 61-11152св18), від 07 липня 2021 року у справі № 199/2895/17 (провадження № 61-20776св19). Таким чином, за винятком відмови у задоволенні позову в частині вимог про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, суд вважає решту позовних вимог обґрунтованими, законними й такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial