Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

26.11.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрушко Людмила Олексіївна, до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 12. У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає разом з матір`ю, батько проживає окремо. Позивач стверджує, що в їхніх відносинах втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, вони мають різні погляди на життя та існування шлюбу, не ведуть разом спільного господарства та не мають спільного бюджету, тривалий час проживають окремо. Отже, причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і свідчать про те, що подальше спільне життя сторін як подружжя та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене позивачка просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області 03 серпня 2014 року (актовий запис № 12). Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишити за позивачем. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 26.12.2025. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 26.12.2025 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі позивача та її представника. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про розгляд справи належно повідомлений, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 17.12.2025 надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позов визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Із досліджених судом доказів вбачається, що 03.08.2014 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 3). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2015 (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що фактично сім`я припинила своє існування. Позивачка з відповідачем спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Між подружжям зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач позов визнав, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує викладену в позовній заяві позицію позивача про залишення за нею суми сплаченого судового збору, а тому судовий збір залишає за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved