Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

03 жовтня 2025 року представник заявника адвокат Маслова Валентина Леонідівна, діючи в інтересах заявника [PERSON] , звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила встановити факт її постійного спільного проживання з спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на день відкриття спадщини за однією адресою. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] помер вітчим заявниці [PERSON] . Факт того, що померлий доводився заявниці вітчимом, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між матір`ю заявниці [PERSON] та [PERSON] . Мати заявниці зареєструвала шлюб коли заявниці було 10 років, а тому [PERSON] виховував заявницю та ставився до неї як до рідної доньки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS] . За життя, а саме 14 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] кожен окремо склали заповіти, якими заповіли заявниці належну кожному з них частину квартири [ADDRESS] . 24 вересня 2025року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Грабевник О.В. із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого її вітчима. Однак, розглянувши заяву [PERSON] нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нею був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На момент смерті [PERSON] заявниця мала зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Однак, з січня 2024 року до моменту смерті вітчима заявниця постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , так як доглядала за ним, оскільки останній хворів на хронічну серцево-судинну недостатність та атеросклеротичну хворобу серця, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду та допомоги, а тому [PERSON] вимушена була переїхати до нього жити, з метою постійного контролю за сатурацією за допомогою пульсоксіметра. Крім того, через перепади тиску заявниця повинна була кожної ночі перевіряти життєві параметри останнього. В зв`язку з тим, що пропущений встановлений законом 6-ти місячний термін прийняття спадщини, змушені звернутись до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги ,просила їх задовольнити по підставах викладених у заяві. Встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , по день його смерті, тобто по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснили що [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] який помер [INFO] , по день його смерті, тобто по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача до судового засідання не з`явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином. Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини . Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 21.05.1966 року, актовий запис № 1164. Заявниця змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », під час укладення шлюбу 11.11.1961 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Також прізвище було змінено 07 березня 1968 року з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . 21 липня 1976 року між матір`ю заявниці [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладення шлюбу прізвище змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Мати заявниці [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1829, виданим Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської обрства юстиції (ласті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністем. Дніпро). Вітчим заявниці [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 375, виданим Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Згідно заповіту від 14.11.2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину квартири за адресою [ADDRESS] , а також усе інше майно заповідав [PERSON] . Згідно заповіту від 14.11.2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири за адресою [ADDRESS] , а також усе інше майно заповідала [PERSON] 24 вересня 2025 року спадкову справу № 74638019 зареєстровано у спадковому реєстрі, спадкодавець [PERSON] , що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82656836. Постановою нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Грабевник О.В. від 15.11.2024 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що вона пропустила строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з відповіді від 23.12.2025 року №1548/01-16 Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори надійшла заява 24.09.2025 року від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,померлого [INFO] ,та інших заяв про прийняття спадщини ,або про відмову від прийняття спадщини не надходило . Свідки [PERSON] та свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердили той факт ,що [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] який помер [INFO] , по день його смерті, тобто по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.1216,1218,1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1, 3ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що факт постійного проживання заявника на день смерті своєї матері підтверджується наданими суду доказами, тому є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав заявника. Згідно ч.7ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. За таких обставин суд приходить до висновку ,що заявлені вимоги слід задовольнити оскільки вони знайшли своє підтвердження доказами у судовому засіданні та обґрунтовані вимогами діючого законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved