Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено електронний договір № про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 3 000 грн., строком на 360 днів, до 14.03.2025, зі сплатою процентів за ставкою 2,5% в день ( п.1.5.1 Договору) з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів на свою банківську картку [NUMBER] . 24.12.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до умов вищезазначеного договору позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідач не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 25500 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 3000 грн, заборгованості за процентами 21000 грн., штрафні санкції 1500,00 грн. Відповідно до п. 1.4. строк дії Договору № 1505629 строк кредиту 360 днів: з 19.03.2024 року по 14.03.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, строк дії Договору № 15056629 від 19.03.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 року по 14.03.2025 року (80 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 6000,00 грн. А тому, позивач просить стягнути 27000 грн. процентів за користування кредитом (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 21000 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 6000 грн). Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1505629 від 19.03.2024 року загальною сумою 31500 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 3000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 21000 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 6000 грн. З врахуванням вимог чинного законодавства, позивач вважає, що стягненню не підлягають штрафні санкції в розмірі 1500 грн. Таким чином, позивач просить стягнути за договором № 1505629 від 19.03.2024 заборгованість у загальному розмірі 30000 грн, яка складається з тіла кредиту 3000грн., заборгованості про процентам, нарахованих первісним кредитором - 21000 грн та заборгованості по процентам, нарахованим позивачем за 80 календарних днів 6000 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову та 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Справа надійшла до суду за підсудністю з Сарненського районного суду Рівненської області 07.10.2025. 15.10.25 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Згідно ухвали суду від 13.11.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Задоволено клопотання про витребування доказів. 11.12.2025 надійшло повідомлення від представника АТ «Універсал банк». У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний Договір № 1505629 про надання споживчого кредиту (а.с.18-24). Договір підписано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором Р866, що відповідно до вимог ч.6 та 8 ст.11і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 3 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору (п.1.4 договору). Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1 договору). У разі часткового до строкового повернення кредиту до 18.04.2024 передбачено знижену процентну ставку - 1,125%. Пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК», з яким кредитодавець уклав договір №06062022-1 від 06.06.2022 про організацію переказу грошових коштів, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило 19.03.2024 переказ грошових коштів в сумі 3000 грн на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», номер транзакції 15056291710847824. Згідно відомостей, наданих АТ «Універсал Банк» від 10.12.2025, на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 19.03.2024 була зараховано кошти в сумі 3000грн. Таким чином, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Згідно п.3.1. Кредитного договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.4.4 Кредитного договору, споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, передбаченого п.5.3 Договору, а саме, у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі, але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. Відповідач не надав своєчасно ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Підпунктом 3 п.4.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. 24.12.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАС КАПІТАЛ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір факторингу № 24122024, за умовами якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату, а ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступити ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 договору факторингу). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» повідомило відповідача [PERSON] (а.с.25). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1505629 від 19.03.2024 у сумі 30000 грн, яка складається з тіла кредиту 3000 грн., заборгованості про процентам, нарахованих первісним кредитором - 21000 грн та заборгованості по процентам, нарахованим позивачем за 80 календарних днів 6000 грн. (а.с.27). Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не сплатив та не вчинив жодних дій на її погашення. Тому позивач - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» нарахувало відповідачу відсотки за користування кредитом за 80 календарних днів в межах строку дії договору за період з 25.12.2024 року по 14.03.2025 року, що становить 6000 грн.( а.с. 28-29) Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» за кредитним договором № 1505629 від 19.03.2024 в загальному розмірі 30000 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основою сумою боргу; 21000 грн сума заборгованості за відсотками, 6000 грн нараховані відсотки за 80 календарних днів. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтями 1046,1054 ЦК України. Вищезазначений договір підписаний за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Необхідність виконання зобов`язання належним чином та обов`язковість виконання договору закріплено в статях 525-526,530,629 ЦК України. Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборгованість не сплатив. В силу статей 512,1077,1078 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язання та спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Оскільки позовна вимога задоволена повністю, стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАС КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М., копію заявки № 9994 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024, копію акта № 9994 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, на загальну суму10 000 грн; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС№ 9422/10 на ім`я Столітній М.М. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Ті ж самі критерії застосовують Європейським судом з прав людини. Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15. Враховуючи вище сформовану практику, суд прийшов до наступного висновку. Даний спір незначний за складністю, судова практика щодо розгляду вказаної категорії справ усталена та передбачувана, змін до законодавства у великій кількості не вносилось. Позов надійшов через електронний суд. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім позовної заяви, інші заяви по суті справи не надходили, до позову долучено клопотання про витребування доказу. Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та не є співмірними, обґрунтованими і пропорційними наданої послуги, складності справи, а отже, дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved