Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У жовтні 2025 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 у розмірі 24 538,30 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.07.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) та [PERSON] в електронній формі укладено договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-32123176, відповідно до умов якого банк відкриває картковий рахунок «Для виплат» № [NUMBER] на ім`я клієнта, здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до правил та тарифів банку, а також зобов`язується надати клієнту кредит в сумі 25 510,20 грн строком на 63 місяці, а саме з 09.07.2019 по 09.10.2024 зі сплатою процентів у розмірі 49,90 % річних, а клієнт зобов`язується повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» (далі ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп») укладено договір № 114/2-31-F про відступлення прав вимоги, згідно з яким право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». У подальшому 23.06.2021 між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Глобал спліт» укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/21. Передача прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 до ТОВ «Глобал спліт» відбулася 25.06.2021 на підставі реєстру боржників від 25.06.2021. У зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань станом на 29.09.2025 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 становить: 24 538,30 грн, із яких: 22 623,14 грн основна сума заборгованості, 1915,16 грн заборгованість за процентами, яка складається із: 453,70 грн 3 % річних, 1461,45 грн інфляційні втрати, яку позивач просив стягнути на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01 грудня 2025 року 11-30 год. У подальшому судове засідання відкладено на 08 січня 2026 року 09-00 год. Представник позивача Балашов В. В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання жодного разу не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачці з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідачка не подавала до суду. З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 09.07.2019 між ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-32123176, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок «Для виплат» № [NUMBER] у гривнях на ім`я клієнта та зобов`язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб (а. с. 37-39). Згідно з п. 1.2 договору на умовах цієї заяви-договору з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 25 510,20 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Як убачається зі змісту п. 1.2.1 договору кредит надається з метою: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 23 000,00 грн; оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 2510,20 грн на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», страховим посередником якого виступає банк. Відповідно до п. 1.2.2 строк кредиту 63 місяці, а саме з 09.07.2019 (дата надання кредиту) по 09.10.2024 (дата повного погашення кредиту). Процентна ставка фіксована та становить 49,90 % річних (п. 1.2.3 договору). У п. 1.2.4 договору зазначено, що дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 9 число кожного календарного місяця згідно з графіком. 09.07.2019 [PERSON] підписала заяву № 014-RO-82-32123176 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1702-г (а. с. 40). Факт відкриття кредитного рахунку, видачі кредитних коштів та їх використання [PERSON] підтверджується випискою (а. с. 19-36). Згідно з наданим первісним кредитором розрахунком заборгованості за договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 станом на 25.06.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 28 623,14 грн, із яких: 23 300,74 грн заборгованість за кредитом; 5322,40 грн заборгованість за процентами (а. с. 17). 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-31-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників (а. с. 124-127). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 28 623,14 грн, із яких: 23 300,74 грн заборгованість за кредитом; 5322,40 грн заборгованість за процентами. 23.06.2021 між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Глобал спліт» укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/21, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» передає (відступає) ТОВ «Глобал спліт» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Глобал спліт» приймає належні ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах боржників (а. с. 7-10). Згідно з копіями платіжних інструкцій № 628 від 23.06.2021, № 676 від 23.07.2021, № 3623 від 05.07.2021, № 3592 від 24.06.2021, № 3588 від 23.06.2021 ТОВ «Глобал спліт» сплатило ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» 6 097 905,84 грн як плату за договором відступлення прав вимоги № 23-06/21 (а. с. 108, 109). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 23-06/21 від 23.06.2021 до ТОВ «Глобал спліт» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 28 623,14 грн, із яких: 23 300,74 грн заборгованість за кредитом; 5322,40 грн заборгованість за процентами. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Глобал спліт», зі змісту якого вбачається, що на дату придбання прав вимоги (25.06.2021) заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-32123176 від 09.07.2019 становить 28 623,14 грн, із яких: 23 300,74 грн заборгованість за кредитом; 5322,40 грн заборгованість за процентами. У подальшому 05.08.2021, 29.09.2021, 01.11.2021, 03.12.2021 відповідачка погашала заборгованість, у зв`язку з чим станом на 28.07.2025 загальний залишок заборгованості відповідачки становить 22 623,14 грн (основна заборгованість), проценти за користування кредитними коштами погашено в повному обсязі. Також до позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат за період з 25.06.2021 по 23.02.2022 (а. с. 18). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними, допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Укладаючи вищевказаний договір, відповідачка погодилася з умовами кредитування. За таких обставин суд вважає доведеними та обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом, а також інфляційних втрат. Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних слід зазначити таке. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак у справі, що розглядається, розмір процентів за користування кредитними коштами установлений договором і складає 49,90 % річних, і така процентна ставка за умовами договору є фіксованою, повинна сплачуватися щомісячно протягом строку кредитування, а саме до 09.10.2024. З огляду на вказане неправомірним є нарахування позивачем 3 % річних на суму простроченого кредиту в розмірі 453,70 грн за період з 25.06.2021 по 23.02.2022, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. В іншій частині складових заборгованості за кредитним договором позовні вимоги доведені й обґрунтовані. Установлено, що відповідачка не виконувала належним чином узятих за кредитним договором зобов`язань щодо своєчасного погашення тіла кредиту, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 22 623,14 грн, яка не спростована відповідачкою та яку з урахуванням інфляційних втрат у сумі 1461,45 грн, а всього - 24 084,39 грн, слід стягнути з відповідачки на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково у визначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (98,15 %) у сумі 2377,59 грн.

Outcome: partial