Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

23.04.2025 [PERSON] через свого представника, адвоката Допу В.І, звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить: - визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; - унести зміни до актового запису № 1455 від 03.08.2019, складеного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіна Т.В. ухвалою від 29.04.2025 прийняла позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрила провадження у справі, призначила справу до розгляду. 26.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив, у якому вона просить відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів учинення запису про батька дитини на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Щодо стягнення аліментів звертає увагу на стан здоров`я відповідача, матеріальний стан та перебування на його утриманні сина від першого шлюбу та теперішньої дружини. 08.07.2025 представник відповідача за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву про продовження розгляду позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів та часткове визнання позову, у якій вказує на те, що після отримання належно оформленого свідоцтва про народження в порядку статті 135 Сімейного кодексу України, уважає за необхідне звернутись до суду із заявою про визнання позову в частині визнання батьківства. У частині стягнення аліментів просить урахувати пояснення, надані у відзиві і задовольнити позов у цій частині частково - у розмірі 1/8 частини від доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. 07.08.2025 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 № 1654/0/15-25. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 справа передана до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 справа визначена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 15.09.2025 прийняв справу до свого провадження та призначив підготовче засідання на 10.11.2025. Суд ухвалою від 10.11.2025, унесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 10.12.2025. 28.11.2025 представник відповідача за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 20 000,00 грн до 5 000,00 грн. 10.12.2025 у судовому засіданні оголошена перерва до 25.12.2025, за клопотанням представника позивача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, представник відповідача визнала позов у частині батьківства, а щодо стягнення з відповідача аліментів просила задовольнити частково. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, електронною поштою подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, причин неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, оскільки позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] . Від відповідача позивач [INFO] народила дитину - [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, батьками [PERSON] вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 12). Деснянський районний суд м. Чернігова своїм рішенням від 17.03.2025 у справі №750/1491/25, яке набрало законної сили 17.04.2025, розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 13 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №775 (а.с.24). Також, Деснянський районний суд м. Чернігова рішенням від 17.03.2025 у справі №750/2330/25, яке набрало законної сили 17.04.2025, задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, виключив відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , як батька дитини, [PERSON] , із актового запису № 1455 від 03.08.2019, унес еного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 22-23). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 04.06.2025 № 00051603041, відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 70). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, батьками [PERSON] вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.73). Також, позивач до позовної заяви надано фотознімки як доказ указаних у позові обставин (а.с. 13-21). Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05.06.2025 призначив судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручив Державній спеціалізованій установі «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, а відібрання зразків генетичного матеріалу - експертам Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи». Листом від 13.08.2025 № 580 ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» повернула без виконання ухвалу про призначення експертизи у зв`язку з ненадходженням біологічних зразків. Відповідно до пункту першого та третього частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно зі статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 109 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011за № 55/18793), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За приписом пункту 2.16.7 даних Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Ураховуючи вимоги закону, обставини справи, та визнання відповідачем позову в цій частині, суд уважає за можливе визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідач він має ІІ групу інвалідності, хворіє на гострий мієобластний лейкоз без дозрівання ФАБ - варіант М1 РАК, проходить лікування хіміотерапією, що підтверджується копіями виписних епікризів № 10283 від 03.12.2024, № [NUMBER] від 09.01.2025 та №1006 від 17.02.2025 (а.с. 48, 49, 50, 55-57). Окрім цього, згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 10.04.2025 №107 відповідача виключено зі списків особливого складу (а.с.53). Також, на утриманні відповідача перебуває малолітній син від першого шлюбу - [PERSON] , який проживає разом з ним, що підтверджується копією відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб (а.с. 55). Ураховуючи обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, стан здоров`я, перебування на його утриманні іншої дитини, часткове визнання ним позову, суд дійшов висновку про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (див. пункти 38, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Допа В.І. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 та ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1115071 від 23.05.2025. Згідно акта виконаних робіт від 05.11.2025 адвокатом надані послуги: - попередній аналіз документів, надання усної консультації, оформлення договору про надання правничої допомоги на представництво інтересів клієнта в суді - у кількості 3 годин; - детальне вивчення наданих клієнтом документів, у тому числі додаткових, вивчення судової практики, визначення правової позиції з клієнтом, виготовлення копій документів - у кількості 3 годин; - підготовка позовної заяви в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів - у кількості 5 годин; - аналіз відзиву та надання консультацій клієнту щодо його підстав - у кількості 3 годин; - підготовка заяви про відшкодування адвокатських витрат по справі - у кількості 2 години; - участь у судових засіданнях - у кількості 6 годин. Загальна вартість наданих послуг складає 20 000,00 грн. Представник відповідача подала письмову клопотання про зменшення розміру витрат до 5 000,00 грн, посилаючись на невідповідність заявлених позивачем витрат принципам справедливості та пропорційності, неспівмірність з виконаною адвокатом роботою. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Схожі правові висновки викладені в пунктах 33, 34 та 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Із огляду на зазначені в акті виконаних робіт від 05.11.2025 кількість витрачених адвокатом годин та загальну вартість наданих послуг, вартість однієї години послуг адвоката становила 1 000,00 грн. Загальна тривалість судових засідань із участю адвоката Допи В.І. складає 2 години 08 хвилин, що вартує 2 133,33 грн, а не 6 000,00 грн згідно акта. Крім того, із огляду на часткове задоволення позову, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, конкретних обставини справи, її складності та значення для сторін, суд частково погоджується з аргументами представника відповідача та вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 8 000,00 грн, що відповідатиме їхній дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З платіжної інструкції від 23.04.2025 № ЕН5Т-8ТВ4-МНК5-ВР33 убачається, що позивач при зверненні до суду з позовом про визнання батьківства сплатила судовий збір у розмірі 1 212,00 грн. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, ураховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд уважає за можливе повернути [PERSON] із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви про визнання батьківства, а саме 605,60 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь 605,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial