Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

19.09.2025 позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за договором №2112171127755 від 01.05.2021 та договором № 0938750414/4 від 05.12.2022 в розмірі 174236,78 грн, вирішити питання судових витрат, які включають витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.05.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та [PERSON] укладено договір № 2112171127755 відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 3200,00 гривень. Зазначає, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідач порушив умови договору та не повернув кредит. 01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №1-12, за яким до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №2112171127755. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023, за яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №2112171127755. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №18-02/25, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №2112171127755. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №2112171127755, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 60293,44 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 57093,44 грн. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 38449,28грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 35249,28 грн. Крім того, 05.12.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір №0938750414/4, відповідно якого останній отримав кредит в розмірі 9000,00 грн, зі строком користування кредитом 20 днів, сплатою відсотків 1,75 на кожен день користування кредитом, строк дії договору 3 роки. Зазначає, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідач порушив умови договору та не повернув кредит. 11.02.2022 було укладено договір №11-02/22 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0667119249. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0667119249. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0938750414/4. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №0938750414/4. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0938750414/4, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 344317,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 335317,50 грн, проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 135787,50 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 126787,50 грн. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс» в розмірі 174236,78 грн, яку позивач прохає суд стягнути із відповідача, а також прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн. Ухвалою від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено на 20.10.2025, який відкладено на 01.12.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 16.10.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідача. Наданий розрахунок заборгованості не може вважатися доказом, оскільки створений особисто позивачем та за відсутності відповідних доказів, щодо стану розрахунків не може бути перевірений судом, щодо його достовірності. Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 174236,78 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 12200,00 гривень. Також встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 53930,35 грн, є не справедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 3500,00 гривень. Згідно з ч.3 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 174236,78 грн. за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. Зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача проценти в розмірі 174236,78 грн, хоча дана сума не є процентами, а нарахована відповідно до кредитного договору «Відповідальність сторін», тобто, сума в розмірі 174236,78 тис. грн. є відсотками в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки договором встановлена стандартна процентна ставка, а також, пільгова та знижена, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності пільгової процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Інший розмір процентів договором не передбачений, тому позивач не мав підстав нараховувати більші розміри процентів, ніж передбачено договором. Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Відносно стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial