Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1. Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обгрунтування зазначає, що з відповідачем перебували в шлюбі з 22.03.2003 року, за час шлюбу сторонами набуто у власність нерухоме майно зокрема: двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що придбана 11.11.2009 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. З огляду на презумпцію спільності права власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, позивачка просить суд визнатиспільною сумісною власністю придбане у шлюбі майно подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за нею право власності на частину квартири та право власності на частини квартири визнати за відповідачем. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.29). 2.2. Представник позивача згідно поданої заяви просить підготовче засідання проводити у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги та залишити судові витрати по фактично понесеним (а.с.33). 2.3. Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.36). 2.4 Від представника позивача адвоката Ковальової Т.Ю. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивчакчи, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с.39-40). 2.5 Відповідач у судове засідання не з`явився, судові документи надсилалися за останньою відомою адресою реєстрації, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.41). Заяв та клопотань не надходило, відзиву не подано, про причини неявки не повідомлено, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. 2.6. Відповідно до статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2.7 Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. 2.8 За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2003 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, який розірваний рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 (справа №398/2341/24) (а.с.10, 13). 3.2. За час шлюбу сторонами набуто у власність нерухоме майно. Зокрема, на підставі Договору купівлі-продажу від 20 листопада 2019 року року [PERSON] придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В. та зареєстрований в реєстрі за №4122, та на підставі якого відповідач зареєстрував право власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2025 (а.с.11-12, 14). 3.3. Згідно звіту Суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] про проведення незалежної оцінки нерухомого майна з метою визначення вартості об`єкта житлової нерухомості від 19.08.2025, загальна вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] становить 329718 (триста двадцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень. IV. Норми права, які застосував суд. 4.1 Згідно частинами першою та другою статті 60 Сімейного кодексу України далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.2 Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. 4.3 Крім того, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності, подружжя (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19) 4.4 Відповідно до частин першої-третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.5 Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 4.6 Відповідно статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 4.7 У статті 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. 4.8 Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 4.9 Частина 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 4.10 Стаття 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 4.11 Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 4.12 Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Дослідивши докази, судом зроблено висновок, що сторони під час шлюбу у 2009 році придбали двокімнатну квартиру. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за відповідачем. Враховуючи, що квартира придбана сторонами під час шлюбу, то відповідно нерухоме майно є об`єктом спільної власності подружжя і підлягає поділу, як об`єкт нерухомого майна між подружжям. Враховуючи, що сторони дійшли не дійшли згоди у даних спірних відносинах, визнання за позивачкою права власності на частину квартири, не порушує прав інших осіб і відповідає загальному принципу рівності часток подружжя, тому позовна заява підлягає задоволенню. 5.2 Судові витрати позивачка просить залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved