Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 2620164 від 20.08.2019 р. у розмірі 18120 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Позов мотивований тим, що 20.08.2019 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 2620164, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 12000 гривень на картковий рахунок. Право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу від 10.06.2025 року перейшло до ТОВ «Секвоя Капітал», а 07.07.2025 року до ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС». В зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 18120 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Ухвалою суду від 19.11.2025 позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, які позивачем усунуто 20.11.2025. Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка отримана нею 06.12.2025. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надійшло, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.08.2019 року ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 2620164, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатору 2620164. Відповідно до умов договору про надання кредиту № 2620164 від 20.08.2019 року сума кредиту складає 12000 грн., базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%; Узгоджений строк повернення кредиту: 30 календарних днів до 19.09.2019 р. (включно). Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.4. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника. Графіком платежів (Додаток № 1 до Договору) встановлено орієнтовну сукупну вартість кредиту в межах Узгодженого строку повернення кредиту, яка складає 18120 грн. З детального розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 2620164 від 20.08.2019 року станом на 06.06.2025 загальна заборгованість складає 23870 грн, з яких сума кредиту 12000 грн, залишок процентів за користування кредитом 6120 грн., нараховані прострочені проценти за кредитом 6000 грн, сплачено грошових коштів 250 грн, прострочені проценти за кредитом 5750 грн. Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 03.11.2024 року встановлено, що даний документ надається Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «Алекскредит» на підставі договору № 41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційну технологічну взаємодію та приймання платежів, і є підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі, а саме підтверджує, що 20.08.2019 року було переведено суму 12000 грн на номер картки [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «Алекскредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним вище договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ "Секвоя Капітал" відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу № АК-10/06/2025, 07.07.2025 року між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладений Договір факторингу № ДФ-07072025, за якими відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2620164 від 20.08.2019. За правилами ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1ст.1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимогами ст.639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт укладення зазначених договорів факторингу та переходу до позивача, як нового кредитора, права вимоги за кредитним договором. Однак, враховуючи часткову оплату відповідачем коштів в сумі 250 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості, сума боргу відповідача становить 17870 грн. (18120-250), тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково (98,6%), суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2388,50 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Враховуючи відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, доказів фактичної оплати вартості виконаних послуг, які заявлено в позовній заяві, як відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн., у виді квитанції про сплату вартості послуг у заявленому розмірі, або платіжного доручення на перерахування обумовлених коштів, а також виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін суд приходить до висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 600 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial