Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулась до Баришівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 07 листопада 2023 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Як зазначила позивач, одруження із відповідачем виявилося невдалим, сім`я розпалася, тому вони не підтримують подружніх стосунків, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Крім того, [PERSON] вказала, що під час перебування у шлюбі між нею та [PERSON] досить часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, оскільки вони мають психологічно несумісні характери та погляди на сімейне життя, права та обов`язки чоловіка і жінки у шлюбі. Тривалий час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Позивач наголосила, що не вбачає можливості на відновлення та збереження сім`ї. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, вирішити питання судових витрат. Ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року справу за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва. Матеріали цивільної справи надійшли до Святошинського районного суду міста Києва 29 жовтня 2025 року. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 11 листопада 2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків разом із позовною заявою у новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, а саме трекінгу поштового відправлення із веб-сайту АТ «УКРПОШТА», [PERSON] отримав копію ухвали від 12.11.2025 року та примірник позовної заяви з додатками особисто 03.12.2025 року. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку із тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не викликались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 листопада 2023 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було складено актовий запис № 1738. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач у поданому позові вказала, що надання строку на примирення не виправить стан їх із відповідачем відносин. Крім того, зазначила, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного Кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд доходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Ст. 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданому позові не підіймала питання щодо відновлення дошлюбного прізвища. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. При передачі справи за підсудністю, Баришівський районний суд Київської області долучив до матеріалів справи виписку про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved