Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

22 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 65 375 грн. Ухвалою від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 25.04.2025, яка була направлена до його електронного кабінету. Відповідач[PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримав, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомив суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховими ідентифікаторами №06 102 4954 06 60, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою»", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. Також, [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі було направлено 25.04.2025 у його електронний кабінет та на електронну адресу, відзив на позов він не подавав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] уклав 08 квітня 2024 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» договір про надання фінансового кредиту №13764-04/2024. Сума кредиту 10 000 грн. 00 коп. на строк 120 днів до 05.08.2024 під 2,50% в день, що становить 912,50% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 40 000 грн, реальна річна процентна ставка 101094,05%. Договір підписано відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора W0706, що також підтверджується паспортом споживчого кредиту. Сторонами договору погоджено графік платежів. Згідно п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4323- 35хх-хххх-8128 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6). Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250130181426 від 30.01.2025 між цим товариством та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, відповідно до якого 08.04.2024 о 17.20 год. відбулось зарахування коштів в сумі 10 000 грн на картку відповідача [NUMBER] , зазначену ним у договорі. Таким чином, ТОВ «Аванс Кредит» виконало умови кредитного договору, а відповідач не виконав свого зобов`язання. Згідно розрахунку ТОВ «Аванс Кредит» заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19.09.2024 становила 35 000 грн, з яких 10 000 грн заборгованість за кредитом, 25 000 грн заборгованість за відсотками. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу № 19092024 (далі договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається), що також підтверджується актом прийому передач реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 000 грн, з яких 10 000 грн заборгованість за кредитом, 25 000 грн заборгованість за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №13764-04/2024 від 08.04.2024 в розмірі 35 000 грн. 07 квітня 2024 р. [PERSON] уклав із ТОВ «Маніфою» договір позики №7216575, підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора d02851, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 11 кредитного договору. Сума кредиту 4000 грн. 00.коп., строк позики 80 днів до 26.06.2024, акційна процентна ставка - 1,50000% на день діє протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п.3.1.1 договору та 2,50000% на день - основна процентна ставка застосовується протягом усього строку позики, реальна річна процентна ставка 10630 % , загальна вартість позики 6300 грн. Сторонами договору погоджено графік розрахунків. Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_250122110304 від 22.01.2025 між цим товариством та ТОВ «Маніфою» укладено договір на переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020, відповідно до якого 07.04.2024 о 13.40 год. відбулось зарахування коштів в сумі 4 000 грн на картку відповідача [NUMBER] , зазначену ним у договорі. 08 травня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №7216575 від 07.04.2024, згідно якої продовжено строк позики до 27.07.2024. Базова процентна ставка за додатковою угодою 1,50000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду, основна процентна ставка - 1,50000% на день застосовується протягом усього строку позики. Загальна вартість позики в межах дії додаткової угоди 6100 грн, реальна річна процентна ставка 8695% в межах дії додаткової угоди. Додаткову угоду підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора d81634. Таким чином, ТОВ «Маніфою» виконало умови договору позики, а відповідач не виконав свого зобов`язання. Згідно розрахунку ТОВ «Маніфою» заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27.07.2024 становила 14 100 грн. 11 січня 2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 3.1 вказаного договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №9 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 за яким ТОВ «Маніфою» відступило права вимоги фактору згідно реєстру боржників №8 від 17.10.2024, що підтверджується також актом прийому передач реєстру боржників №8 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників №8 від 17.10.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14100 грн., з яких: -4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -4800 грн. сума заборгованості за відсотками за користування позикою; -5300 грн. - сума заборгованості за відсотками на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №7216575 від 07.04.2024 в розмірі 14 100 грн. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору. На підтвердження факту укладення даних договорів відповідачем свідчить зазначення в договорах його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самих текстів договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як було встановлено судом, відповідачу були надані одноразові ідентифікатори для підписання вищезазначених кредитних договорів. Без отримання листів на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вказані кредитні договори не були б укладеними. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язаннівстановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з наданих позивачем доказів фінансові установи виконали свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушив умови договорів та зобов`язання по погашенню позики. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Після відступлення права грошової вимоги, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення наявного в нього боргу за вищевказаними договорами, ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання за кредитними договорами, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договорів, не повернувши позичені кошти, порушено майнові права ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", тому з відповідача слід стягти заборгованість за вказаними кредитним договором та договором позики. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача за договором позики № 2298671 від 08.04.2024 в сумі 16 275 грн суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2024 р. [PERSON] уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 2298671, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 6b0T8h, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.29 договору позики. Сума позики 10 000 грн. 00 коп., строк позики 30 днів, денна процентна ставка 0,50%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, реальна річна процентна ставка 447,63%, орієнтовна загальна вартість позики 11 500 грн. До договору додано додаток №1 таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору. Згідно п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.9.1 договору він діє до 14.06.2022. Згідно додаткової угоди №7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021, сторони домовились викласти пункт 9.1. договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору. З наведеного слідує, що додатковою угодою №7 від 13.06.2022 року строк дії договору факторингу №14/06/21 було продовжено та погоджено сторонами його пролонгацію за відповідних умов. Згідно додаткової угоди №37 договору факторингу №14/06/21 від 25.09.2024, укладеної між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників № 31 від 25.09.2024 та № 32 від 25.09.2024 у тому числі і до відповідача за вказаним договором позики, що підтверджується актом прийому-передачі боржників №31 від 25.09.2024 за договором факторингу №14/06/21. З витягу з реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2298671 від 08 квітня 2024 в сумі 16 275 грн., з яких: -8500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -2775 грн. сума заборгованості за відсотками; -5000 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Проте, із вказаного витягу реєстру боржників вбачається розбіжність між основною сумою позики вказаної у договорі позики № 2298671 від 08 квітня 2024, а саме 10 000 грн та основною сумою позики вказаної у реєстрі боржників №31 8500 грн. Окрім того, позивачем суду не було надано жодного доказу щодо отримання відповідачем грошових коштів за договором позики № 2298671 від 08 квітня 2024, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем у сумі 10 000 грн, як вказано у договорі позики, чи іншої суми. Також, позивачем не надано суду розрахунку заборгованості відповідача за вказаним договором позики перед первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на день відступлення права вимоги позивачу, виконаного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що унеможливлює здійснити перевірку судом правильності нарахування як основної суми боргу так і відсотків, у зв`язку з цим суд не може брати вказаний реєстр боржників до уваги, так як він не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст.76-78 ЦПК України. Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом з тим, позивачем ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не надано доказів на підтвердження зарахування коштів за вказаним договором позики на рахунок відповідача. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем вказаними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Додана до позовної заяви копія договору позики № 2298671 від 08 квітня 2024 та копії факторингових договорів, укладених між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не свідчать про отримання відповідачем коштів, зазначених у договорі позики № 2298671 від 08 квітня 2024 в сумі 10 000 грн. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування відповідачу коштів за договором позики № 2298671 від 08 квітня 2024 з метою доведення виконання умов вищезазначеного договору позики, а також фактичного користування відповідачем вказаними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), набуття права вимоги за договором факторингу, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) та відсотками відсутні, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (75 %) в розмірі 2271 грн.

Outcome: partial