Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №141271 від 23.05.2024 у розмірі 10113,88 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн і витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.05.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та відповідачем укладено Кредитний договір № 141271 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6945,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. 10.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 10102024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №141271 від 23.05.2024. Всупереч умов Договору №141271 від 23.05.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 10113,88 грн., яка складається з наступного: 6057,08 грн. - заборгованість по кредиту; 3755,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 301,00 грн. - комісія за кредитним договором, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 року головуючим по справі визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 19 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Судом 25.07.2025 р. за вх..№41954 отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Площенко Н. Ф. просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає, що позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтованими, оскільки позивачем не виконано обов`язку щодо доказування та не доведено факту перерахування кредитних коштів за спірним договором на рахунок відповідача. Крім того, умови договору щодо нарахування відсотків у розмірі понад 1% в день та нарахування комісії за видачу кредиту є нікчемними враховуючи положення ЗУ «Про споживче кредитування». Представник позивача Поляков О. В. направив до суду додаткові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 04.08.2025 р. за вх..№43661, в яких просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Ейс" заборгованість за Кредитним договором № 141271 від 23.05.2024 року у розмірі 9611,96 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу покласти на Відповідача. У поясненнях зазначив, що Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та перерахування на рахунок Відповідача суми в розмірі 5000,40 грн., що є підставою для задоволення позову. Позивач висунув позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним Договором у розмірі 10113,88 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту та комісії. Згідно прикінцевим положенням п. 17 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки в розрахунку ТОВ «ФК «Кредіплюс» з 24.05.2024 по 20.06.2024 застосовано ставку що не відповідає вимогам чинного законодавства, Позивач має намір подати заяву про зменшення позовних вимог. Таким чином відповідно Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: У період з 24.05.2024 по 06.06.2024 нарахування процентів має здійснюватися таким чином. 6 945,00 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 104,18 грн. в день . Оскільки нарахування здійснювалося протягом 14 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 24.05.2024 по 06.06.2024 становить 1458,52 грн. 06.06.2024 Відповідач здійснив часткову сплату у розмірі 2454,22 грн.: 887,92 (тіло кредиту) та 1565,30 (нараховані відсотки). Таким чином, зменшив розмір тіла кредиту: 6945,00-887,92=6057,08. У період з 07.06.2024 по 20.06.2024 нарахування процентів має здійснюватися таким чином. 6057,08 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 90,86 грн. в день. Оскільки нарахування здійснювалося протягом 14 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 07.06.2024 по 20.06.2024 становить 1272,04 грн. Враховуючи чинне законодавство та часткову сплату Відповідача, Позивач перерахував нарахування відсотків за кредитним договором. Отже, Позивач стягує не 10113,88 грн., а 9611,96 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». У зв`язку з чим Позивач подає заяву про зменшення позовних вимог. При укладенні Кредитного договору №141271 від 23.05.2024 р. Позичальник погодився з умовами, визначеними в п.2.5 цього Договору, та зобов`язався сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 28,00% від суми кредиту. Таким чином, Позичальник повністю усвідомлював та прийняв на себе всі зобов`язання, передбачені Кредитним договором. Судом 21.08.2025 р. за вх..№47527 отримано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача адвокат Площенко Н. Ф. просила залишити без розгляду додаткові пояснення ТОВ «ФК «ЕЙС» від 01.08.2025, розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено та витребувано у АТ «Ощадбанк» інформацію щодо належності [PERSON] банківської карти та виписки з банківського рахунку. Судом 08.12.2025 р. за вх..№71667 отримано відповідь на ухвалу суду від АТ «Ощадбанк». Представник відповідача - адвокат Площенко Н. Ф. напраивла до суду додаткові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 31.12.2025 р. за вх.№76400, в яких просила відмовити у задоволенні позову. Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін та прийняття судового рішення на підставі наявних матеріалів, оскільки всі учасники справи були належним чином та завчасно у відповідності до вимог ЦПК України повідомлені по дату, час та місце слухання справи, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, відповідач скористався своїм правом та подав суду відзив на позовну заяву, в якому висловив свою позицію щодо позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 23 травня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали кредитний договір № 141271 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 2.2.1 договору, сума кредиту складає 6945,00 грн., надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 5000,40 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 28,00%. Загальний строк кредитування за договором складає 70 дні з 23 травня 2024 року (дата надання кредиту) по 01 серпня 2024 року. Денна процентна ставка складає 1,4956 % день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 637178,55% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 14215,70 грн. На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Кредіплюс» своїх зобов`язань за цим кредитним договором позивач надав інформаційну довідку № 7 від 29 січня 2025 року, видану ТОВ «ФК «Кредіплюс», згідно з якою 23 травня 2024 року здійснено видачу коштів за кредитним договором 141271. 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №10102024. За умовами цього договору клієнт відступив, а фактор прийняв право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників. На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року. Відповідно до виписки з особового рахунку, відповідач має заборгованість по кредитному договору № 141271 від 23.05.2024 у розмірі 10113,88 грн., з яких 6057,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3755,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 301,00 грн. - комісія за надання кредиту. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Ощадбанк» надало відповідь № 44/12-11/153356/2025 від 01.12.2025, згідно якої платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також надано інформацію стосовно фінансового номеру телефону відповідача. До цієї відповіді банк додав виписку по рахунку за період з 23.05.2024 по 28.05.2024, якою підтверджено зарахування коштів згідно кредитного договору на банківський рахунок, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну картку. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що договір № 141271 від 23 травня 2024 року підписано [PERSON] з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Отже, позивачем доведено факт укладення 23.05.2024 між ТОВ «Кредіплюс» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 141271 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до Закону договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Факт перерахунку грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується листом АТ «Ощадбанк» та випискою по рахунку відкритому до платіжної карти № [NUMBER] за період з 23.05.2024 по 28.05.2024, з якого вбачається, що на вказаний рахунок 23.05.2024 зараховано кошти згідно кредитного договору. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини щодо укладення 23.05.2024 між ТОВ «Кредіплюс» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 141271. Доказів протилежного матеріали справи не містять, як з приводу укладення договору, так і належності відповідачу зазначеного номеру телефону чи ненадходження на нього смс-кодів, а також отримання зазначених коштів, тобто не спростовано відповідачем, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Відповідно до виписки з особового рахунку, відповідач має заборгованість по кредитному договору № 141271 від 23.05.2024 у розмірі 10113,88 грн., з яких 6057,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3755,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 301,00 грн. - комісія за надання кредиту. Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором від 23 травня 2024 року про споживчий кредит № 141271 позивач надав суду: Договір факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року. Надані копії договору та витягу з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до [PERSON] за укладеним нею з ТОВ «Кредіплюс» кредитним договором. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до виписки з особового рахунку, відповідач має заборгованість по кредитному договору № 141271 від 23.05.2024 у розмірі 10113,88 грн., з яких 6057,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3755,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 301,00 грн. - комісія за надання кредиту. Відповідно до п.2.2.1. Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6945.00 грн. (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 5000.40 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 1944.60 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитомнараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. (п. 2.3 Договору) Згідно з п.2.6. Кредитного договору, загальний строк кредитування за цим Договором складає 70 днів з 23.05.2024 р. (дата надання кредиту) по 01.08.2024 р. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Згідно п. 2.7. Договору, Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії(без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 7270.70 грн. (сім тисяч двісті сімдесят грн. сімдесят коп.). Денна процентна ставка складає: 7270.70 грн. (сім тисяч двісті сімдесят грн. сімдесят коп.) / 6945.00 грн. (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять грн. 00 коп.) / 70 днів * 100% = 1,4956%/день. (п.2.7.1 Договору) Відповідно до п. 2.8.Договору, Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 637 178,55% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 14215,70 грн. (чотирнадцять тисяч двісті п`ятнадцять грн. сімдесят коп.).(п. 2.9.1. Договору) Згідно прикінцевим положенням п. 17 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки в розрахунку ТОВ «ФК «Кредіплюс» з 24.05.2024 по 20.06.2024 застосовано ставку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» позивач здійснив перерахунок відсотків. У період з 24.05.2024 по 06.06.2024 нарахування процентів здійснюється наступним чином: 6 945,00 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 104,18 грн. в день. Оскільки нарахування здійснювалося протягом 14 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 24.05.2024 по 06.06.2024 становить 71458,52 грн. 06.06.2024 Відповідач здійснив часткову сплату у розмірі 2454,22 грн.: 887,92 (тіло кредиту) та 1565,30 (нараховані відсотки). Таким чином, зменшив розмір тіла кредиту: 6945,00-887,92=6057,08 грн. У період з 07.06.2024 по 20.06.2024 нарахування процентів здійснюється таким чином: 6057,08 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 90,86 грн. в день . Оскільки нарахування здійснювалося протягом 14 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 07.06.2024 по 20.06.2024 становить 1272,04 грн. Враховуючи чинне законодавство та часткову сплату Відповідача, Позивач перерахував нарахування відсотків за кредитним договором та просить стягнути з Відповідача заборгованість за Кредитним договором №141271 від 23.05.2024 у розмірі 9611,96 грн. Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №141271 від 23.05.2024 у загальному розмірі 9611,96 грн. Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за кредитом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають до задоволення. Позивач ставить вимогу про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 7000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу подав : договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025, додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025. Обсяг наданих правових та юридичних послуг визначений у акті прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги на загальну суму 7 000, 00 грн, та включає в себе складання позовної заяви /5000,00 грн/ та вивчення матеріалів справи /1000 грн/, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації /500,00 грн./ та подача клопотання щодо отримання інформації /500,00 грн./, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, довіреність. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved