Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У вересні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд стягнути солідарно із відповідачів: - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 59 756,56 грн.; - 3 % річних у розмірі 6 386,29 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 33 193,38 грн.; - витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 41,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , що у місті Києві. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (ПрАТ «АК «Київводоканал») послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням було визначено, що фізична особа (власник / квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови від отримання вказаних послуг, споживач зобов`язаний був направити письмову відмову до ПрАТ «Київводоканал» для оформлення припинення надання послуг. У зв`язку з тим, що від відповідачів на адресу ПрАТ «Київводоканал» не надходило жодних заяв та повідомлень про відмову від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вони вважаються такими, що приєдналися до публічного договору та зобов`язані виконувати обов`язки зазначені в ньому. Позивач вказав, що розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку був встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 №1716 для відповідного будинку у розмірі 12,89 грн. щоквартально, однак він не сплачений відповідачем, внаслідок чого борг складає 90,23 грн. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/ або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021, 31.12.2021, 01.08.2022 та від 01.02.2024) у зв`язку з чим з 01.07.2021 року вказаний договір вважається укладеним. Відповідачі, в порушення умов Договорів та законодавчо встановлених вимог, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2025 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 57 778,56 грн. Розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги складає: 57 778,56 грн. заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 90,23 грн. заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та 1 887,77 грн. заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 59 756,56 грн. Також позивач вказав, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані сплатити на його користь 3% річних у розмірі 6 386,29 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33 193,38 грн. На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду місті Києва від 03 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03115, Україна, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 97) інформацію, яка міститься в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» про кількість осіб, його (їх) прізвище, власне ім`я (усі власні імена), по-батькові, дату народження, дату реєстрації, паспортні дані, або РНОКПП осіб, що були зареєстровані та / або проживали / перебували за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2025 року в квартирі [ADDRESS] . 27 жовтня 2025 року від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла витребувана інформація, викладена у листі №107-8980 від 27.10.2025 року, до якого долучено витяг із Реєстру територіальної громади м. Києва у період з 01.01.2017 до 30.06.2025 року, за адресою: [ADDRESS] . 27 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачів - адвоката Демидчук Т.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачі незгодні з заявленими позовними вимогами. Крім того, представник відповідачів просила застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Вказала, що враховуючи застосування строків позовної давності, загальна сума заявлених позовних вимог позивача, що на його думку підлягає стягненню 99 336,23 грн., є безпідставною, а саме за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2025 року за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Наголосила, що вимога зі стягнення заборгованості основного боргу у вказаній сумі з 2017 року, 3% річних, інфляційних втрат є незаконною, та потребує уточнення позовних вимог позивачем з врахуванням строків позовної давності. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 29 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача - Тараненка С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що відповідачі, споживаючи комунальні послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо відсутності послуг, якості чи кількості їх надання, що свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Крім того, вказав, що з поданого відзиву вбачається, що відповідачі визнають та неоспорюють факт споживання послуг та виникнення заборгованості, більш того відповідачами зауважено, що «Відповідачі погоджуються, що воєнний стан не звільняє громадян України від сплати за комунальні послуги», «Відповідачі підтверджують, свої наміри в подальшому здійснювати оплату належно наданих послуг». Зважаючи на викладене, представник позивача вважає, що відповідачі в силу вимог закону несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати спожитих за адресою [ADDRESS] послуг з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення. Також вказав, що зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що в період дії воєнного стану і до скасування заборони на нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені), тобто з лютого 2022 року по грудень 2023 року нарахування інфляційних втрат та 3% річних не здійснювалось. Щодо строків позовної давності представник позивача зазначив, що з огляду на положення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної давності, які не спливли станом на 24.02.2022 року, слід вважати такими, що були зупиненими у період з 24.02.2022 по 04.09.2025 року, а отже враховуючи, що позивач звернувся з позовними вимогами 23.09.2025 року, строк позовної давності щодо зобов`язань порушення яких виникло починаючи з лютого 2019 року не пропущено. На підставі викладеного просив позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задовольнити у повному обсязі. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов публічного договору, а у разі відмови від отримання вказаних послуг, споживач зобов`язаний направити письмову відмову до ПрАТ «Київводоканал» для оформлення припинення надання послуг. Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг, передбачених повідомленням про публічний договір (оферту) від відповідачів не надходило. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/ або централізованого водовідведення у зв`язку з чим з 01.07.2021 року вказаний договір вважається укладеним. Відповідачі, в порушення умов Договорів та законодавчо встановлених вимог, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2025 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 59 756,56 грн. Зазначене підтверджується довідкою від 02.09.2025 року №9670/8/8/0225, відповідно до якої у відповідачів обліковується заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за період з 01.01.2017 року по 30.06.2025 року по О/Р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 59 756,56 грн., з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 57 778,56 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 90,23 грн. та плата за абонентське обслуговування - 1 887,77 грн. Вказане також відображено у розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період: січень 2017 - червень 2025 року, о/р [NUMBER] , [ADDRESS] . Суд також враховує, що у поданому відзиві на позовну заяву, відповідачі фактично визнали заборгованість перед позивачем у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Законодавством встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Крім того, згідно з статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, що вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. У відповідності до наданого Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №139335557, за період з 01.02.2017 року по 30.06.2025 року у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не заперечили факт проживання у квартирі [ADDRESS] та не спростували факту отримання житлово-комунальних послуг від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал». Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже отримують житлово-комунальні послуги та є їх споживачами, тому зобов`язані виконувати свої обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачі вказаного обов`язку не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 59 756,56 грн., з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 57 778,56 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 90,23 грн. та плата за абонентське обслуговування - 1 887,77 грн. Однак, у поданому відзиві представником відповідача - адвокатом Демидчук Т.Ю. заявлене клопотання про застосування до заборгованості строків позовної давності. Щодо вказаного клопотання суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 березня 2020 року № 1236 (зі змінами) на території України введено карантин з 12 березня 2020 року, дію якого припинено 30 червня 2023 року. Одночасно суд враховує, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У постанові від 07.09.2022 року у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, загальні строки позовної давності визначені ст. 257 ЦК України продовжувались на строк дії карантину та зупинялись на строк дії воєнного стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX постановлено: пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключити. Вказаний Закон набрав чинності 04.09.2025 року. Відтак, із вказаного періоду строки позовної давності поновлено. Позивач заявив вимоги про стягнення із відповідачів заборгованості за період з січня 2017 року по червень 2025 року та долучив до матеріалів справи відповідний розрахунок заборгованості. Враховуючи вищенаведені положення, строк позовної давності для вимог за період січень - 01 квітня 2017 року настав. Строк позовної давності за вимогами, які виникли після 02 квітня 2020 року, продовжено на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та був зупинений на період воєнного стану до 04 вересня 2025 року. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з січня по квітень 2017 у загальному розмірі 1 550,34грн. задоволенню не підлягають. Одночасно з тим, строки звернення до суду за вимогами позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з 2 квітня 2017 року по 30 червня 2025 року у загальному розмірі 56 228,22 грн. (відповідно до розрахунків позивача), на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважались продовженим до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також були зупинені на період воєнного стану до 04 вересня 2025 року. Крім того, строки позовної давності для вимог про стягнення заборгованості з внесків за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 90,23 грн. (заборгованість нараховувалась із грудня 2019 року) та плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 887,77 грн. (заборгованість нараховувалась із липня 2021 року) не настали з аналогічних підстав. Зважаючи на застосування строків позовної давності, суд вважає обґрунтованими вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з 02 квітня 2017 року по 30 червня 2025 року у розмірі 56 228,22 грн., за послуги з внесків за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 90,23 грн. та плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 887,77 грн., що разом становить 58 206,22 грн. Щодо вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення 3 % річних у розмірі 6 386,29 грн. та інфляційних втрат у розмірі 33 193,38 грн. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року, «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року, «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1290; 2023 р., № 46, ст. 2465) викладено в такій редакції: 1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Таким чином, за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року на всій території України діяла заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Відтак, в конкретній справі позивач мав право нараховувати інфляційні нарахування та 3% річних на заборгованість відповідачів у період з 02 квітня 2017 року (зважаючи на те, що суд дійшов висновку про застосування строків позовної давності) до 24 лютого 2022 року, та з січня 2024 року по червень 2025 року (кінцева дата розрахунку заборгованості). Зважаючи на те, що суд дійшов висновку, про застосування строків позовної давності, підлягають перерахунку і інфляційні втрати та 3% річних. Так, у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача 3 % річних у розмірі 6 002,32 грн., та інфляційні втрати у розмірі 31 094,63 грн. Відповідачами не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірена правильність нарахування заборгованості. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» у загальному розмірі 95 303,17 грн. (58 206,22 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення + 6 002,32 грн. 3 % річних + 31 094,63 грн. інфляційних втрат). Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію №4230 від 16.09.2025 року, зі змісту якої вбачається, що ПрАТ «АК «Київводоканал» здійснило платіж у розмірі 3 028,00 грн. на оплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідачів у розмірі 2 905,06 грн. (95 303,17 грн. / 99 336,23 грн. * 3 028,00 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, тобто по 968,35 грн. із кожного. Щодо стягнення із відповідачів витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 41,00 грн. Відповідно до квитанції від 04.08.2025 року, здійснено платіж у розмірі 40 грн., сума комісії 1,00 грн., за надання відомостей з ДРРП на нерухоме майно. Суд не вбачає підстав для компенсації 1,00 грн. комісії, зважаючи на те, що вона не відноситься до судових витрат. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідачів слід компенсувати 38,37 грн. (95 303,17 грн. / 99 336,23 грн. * 40,00 грн.) за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, тобто по 12,79 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial