Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що що 31 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено в електронній формі договір кредитної лінії №171795039 (далі кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредитний ліміт у розмірі 5250,00 грн. Водночас [PERSON] зобов`язалася повернути кредит протягом 24 днів (дисконтний період) та сплатити проценти за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі закінчення дисконтного періоду без оплати процентів відповідач зобов`язався сплатити проценти за стандартною процентною ставкою 1,7% від суми кредиту за кожний день користування ним. За договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (реєстр прав вимоги №152 від 21.09.2021 року) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», яке, у свою чергу, за договором факторингу №05/0820-01 від 5 серпня 2020 року (реєстр прав вимоги №10 від 30 липня 2023 року) відступило це право ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, згідно з яким позивач набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на час переходу до позивача права вимоги виникла заборгованість у розмірі 20777,50 грн., яка складається з 5248,43 грн. заборгованості по кредиту та 15529,07 грн. заборгованості по відсоткам. За таких обставин ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з відповідача на свою користь 20777,50 грн. заборгованості за кредитним договором, 2422 грн. 40 коп. витрат зі плати судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 30.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, де представник відповідача просить повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. На думку представника відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Юніт Капітал». Не погодилась з наданим розрахунком заборгованості, оскільки нарахування процентів за кредитом здійснювалось поза межами строку кредитування. Також просила відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн., понесені відповідачем. 03.11.2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив, де він просить повністю задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Представник позивача зазначила, що сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином. Відповідач не врахувала, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самими договором, а за реєстрами. Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази переходу права вимогу на кожному етапі. Також, зазначила, що всі розрахунки проведені згідно умов кредитного договору. Уклавши Договір, відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися умов Договору. Інформація надана ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціювала укладення договору. Щодо розміру витрат на правничу допомогу в сумі 11000,00 грн., понесені відповідачем, представник позивача вважає необґрунтованим та завищеним відносно складності справи. 10.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача надіслала заперечення (на відповідь на відзив), в якому не погодилася з викладеним у відповіді на відзив, зазначила, що на момент укладення договору факторингу 28.11.2018 року жодного права вимоги у первісного кредитора до [PERSON] не існувало, реєстр боржників є вторинним документом, а відступлення вимоги за кредитом виникло пізніше. Також зазначила, що нарахування відсотків здійснювалося понад строк кредитування. 12.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача надала додаткові пояснення щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Юніт Капітал» та щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, просила врахувати їх при розгляді справи. Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 17.09.2025 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 04.12.2025 року ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши разом з позовом клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Савоста І.М. надала заву про розгляд справи без участі, просила відмовити в позові в повному обсязі оскільки позивач не довів набуття ним права вимоги, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. Крім того наголосила, що проценти за користування кредитом нараховану понад строку кредитування. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 171795039 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем 31.05.2021 о 21:28:23 год. за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6VN97, який був направлений на мобільний номер відповідача 0684811841 31.05.2021 о 21:25:25:39 год., що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджується довідкою щодо дій позивчальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 5250,00 грн. строком на 24 днів, що є відповідно п.1.7 Кредитного договору Дисконтним періодом. За умовами вищевказаного кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в порядку: 0,01 % в день від суми кредиту протягом Дисконтного періоду; 1,7 % в день від суми кредиту, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду - (але не більше ніж 90 днів - п.4.3). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується довідкою про ініціювання платіжної операції, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: отримувач: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , рахунок/платіжна карта [NUMBER] , сума платіжної операції 5250,00 грн., дата платіжної операції 31.05.2021р. Ці обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи інформацією від АТ КБ «ПриватБанк» та випискою по рахунку № [NUMBER] за період 31.05.2021 -05.06.2021, що належить [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] кредитного договору від №171795039 від 31.05.2021 року. Факт укладення договору і отримання кредиту відповідачем не спростовується. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За умовами вказаного договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. За умовами пункту 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно умов пункту 8.2 договору, строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору . Додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, вносились зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 включно. Слід зауважити, що Додаткова угода до договору - це окремий правочин, що вносить зміни (уточнення, доповнення, розірвання, продовження терміну) до вже укладеного основного договору, стає його невід`ємною частиною та змінює його умови з моменту підписання, якщо інше не обумовлено, і це необхідно для адаптації зобов`язань до нових обставин. Відповідно до Протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 152 від 21.09.2021 р. та витягу з Реєстру прав вимоги № 152 від 21.09.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 13776,32 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 5248,43 грн., заборгованість по відсоткам 8527,89 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості станом на дату продажу 21.09.2021р. Оскільки відповідно до п. 2.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 разом з Правом вимоги до Фактора переходить всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором, новий кредитор ТОВ «Таліон Плюс» здійснило нарахування процентів за користування кредитом з дня переходу прав вимоги до закінчення строку договору, що підтверджується розрахунком заборгованості на загальну суму 20777,50 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 5248,43 грн., заборгованість по відсоткам 15529,07 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс». Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 вносились зміни до договору факторингу № 05/0820-01 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 включно. Відповідно до пункту 1.3 договору факторингу № 05/0820-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. За умовами пункту 1.5 договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Згідно з Реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу № 05/08/20-01 від 05.05.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20777,50 грн. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. За цим договором відповідно п. 1 перелік боржників, підстави виникнення прав вимоги заборгованості до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком 1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком 2, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 до вищевказаного Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 31.05.2021 № 171795039 в сумі 20777,50 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 5248,43 грн., заборгованість по відсоткам 15529,07 грн. Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача за кредитним договором - до ТОВ «Юніт Капітал». Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З огляду на вищевикладене, та не погоджуючись з доводами представника відповідача, суд вважає, що умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства, є правомірними, тобто такими, що продовжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь та ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювались у даному випадку слід виходити з презумпції правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором №171795039 від 31.05.2021 року, укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в межах заявлених позивачем вимог, суд не вбачає підстави у їх задоволенні в повному обсязі, погоджується з доводами представника відповідача про нарахування процентів понад строку кредитування, з огляду на наступне. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №171795039 від 31.05.2021 становить 20777,50 грн., а саме: 5248,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15529,07 грн. - заборгованість по процентам. Так, за умовами вищевказаного кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в порядку: 0,01 % в день від суми кредиту протягом Дисконтного періоду; 1,7 % в день від суми кредиту, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду - (але не більше ніж 90 днів - п.4.3). Сума кредиту - 5250,00 грн., строк - 24 днів до 24.06.2021 (дисконтний період), отже розмір відсотків за цей період становить 12,73 грн. Відповідач вчинила дії, з метою продовження Дисконтного періоду, що підтверджується довідкою, наданою позивачем, а саме: 23.06.2021 сплатила 13 грн. (підтверджується в розрахунку заборгованості) Отже, Дисконтний період продовжено відповідно умов договору і розраховується за формулою: Z=30-(X-Y), тобто 29 днів =30-(24-23) днів до 23.07.2021 Тому 13 грн. - 12,73 грн. =0,27 грн. - залишок, що слід зарахувати як сплату тіла кредиту. 5250,00-0,27= 5249,73 грн. тіло кредиту. Оскільки Дисконтний період продовжено на 29 днів, то сума відсотків за цей період становить: 5249,23 *0,01/100*29= 15,37 грн. 22.07.2021 року відповідач сплатила 2500,00 грн. (підтверджується в розрахунку заборгованості), чим відповідно вчинила дії з метою продовження Дисконтного періоду. 2500,00 - 15,37= 2484,63 грн. - залишок, що слід зарахувати як сплату тіла кредиту. Отже, Дисконтний період продовжено відповідно умов договору і розраховується за формулою: Z=30-(X-Y), тобто 29 днів =30-(23-22) днів до 21.08.2021 Таким чином, Дисконтний період продовжено на 29 днів, то сума відсотків за цей період становить: (5249,73-2484,63) *0,01/100*29= 2765,10*0,01/100*29=8,12 грн. Станом на останній день Дисконтного періоду 21.08.2021 року заборгованість за кредитом становила : 2765,10 грн. - тіло кредиту, 8,12 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду, то нарахування процентів за користування кредитом здійснюється 1,7 % в день від суми кредиту. Тобто, з 22.08.2021 року відбулася пролонгація Кредитного договору не більше ніж 90 днів (п.4.3 Кредитного договору): 2765,10*1,7/100*90 = 4230,00 грн. Сплачені відповідачем суми у розмірі 15 грн. (24.08.2021) та 5,00 грн. (31.08.2021) були поза межами Дисконтного періоду, тому не розглядаються, як вчинення дій на продовження його. Слід зауважити, що представником відповідача у відзиві зазначалось, що відповідач не здійснювала будь-яких заходів на погашення кредиту і що суми списувались автоматично. Але будь-яких доказів на підтвердження цього надано не було. Крім того в Кредитному договорі умови щодо будь-яких автоматичних списань на погашення кредиту сторонами не погоджувались. Однак, відповідно розрахунку вбачається, що відповідачем внесено 13 грн., 2500 грн., 15 грн., 5 грн. Враховуючи вищезазначений розрахунок, суд вважає, що заборгованість відповідача за Кредитним договором №171795039 від 31.05.2021 становить: 2765,10 + 8,12 грн. + 4230,00 грн. - 15,00 грн. - 5,00 грн. = 6983,22 грн. Таким чином, всі нарахування поза межами строку кредитування, визначеного Кредитним договором є не обґрунтованими. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи надані суду докази, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 6983,22 грн. Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 814,17 грн. (33,61%) понесених судових витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, стороною позивача подано до суду: Договір надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року та Додаткова угода №25770540780 до Договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, копія свідоцтва адвоката про право зайняття адвокатською діяльністю. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу стороною відповідача подано до суду: Договір про надання правничої допомоги №34/25 від 02.10.2025, Акт прийому - передачі правових послуг від 02.10.2025, розрахунок судових витрат станом на 30.10.2025 на суму 9500,00 грн., копії квитанцій на загальну суму 9500,00 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, надані сторонами в даній справі є співмірним з складністю справи та виконаних представниками сторін робіт, обсягом наданих ними послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2352,70грн. (7000,00х33,61%), та стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6307,05 грн. (9500,00х66,39%) Згідно ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial