Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

представник позивача ФОП [PERSON] - адвокат Домашенко Д.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14650,0 гривень. Заяву мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.12.2025 року, позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено. Вказує, що за наслідками розгляду даної цивільної справи у суді першої інстанції позивач понесла судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 14650,0 гривень, про які позивачем було заявлено у позові, в тому числі і те, що докази понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищенаведене, просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14650,0 гривень. На адресу суду від представника відповідача - адвоката Ганусяка О.І. 09.01.2026 року надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що заява представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою. Стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Зазначає, що витрати на правову допомогу заявлені позивачем, є безпідставними, не підтвердженими належними доказами, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. Також звертає увагу на те, що позивач порушив вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки не було чіткої процесуальної заяви про подання доказів витрат після рішення суду, а самі по собі загальні фрази про орієнтовний розрахунок або буде подано пізніше не означають належне виконання вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України. У заяві переважно наведено загальні цитати з практики, але відсутній переконливий аналіз чому саме такий обсяг робіт був необхідним, чому саме така вартість є співмірною для справи цієї категорії та чому заявлена сума не містить оплати дій, які не належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач не підтвердив належними доказами, що кожна складова заявленої суми 14650,0 гривень відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи відповідно до статей 133, 137 ЦПК України. Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, просить у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч.3 ст.270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати,. Оскільки учасники процесу в судове засідання не викликались, фіксування судового процесу 12.01.2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи заяву про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ФОП [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України). Як встановлено судом, представник позивача разом із подачею позову 23.09.2025 року повідомив, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,0 гривень, докази понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Такі докази надійшли на адресу суду 29.12.2025 року, а тому, вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем дотримано. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.12.2025 року, позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено. В подальшому, 29.12.2025 року представником позивача ФОП [PERSON] - адвокатом Домашенком Д.М. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, із посиланням на докази понесених витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої допомоги № 18/03 від 18.03.2025 року, додаткові угоди до Договору № 18/03 від 18.03.2025 року, детальний опис виконаних робіт від 23.12.2025 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 23/12 від 23.12.2025 року. Як встановлено судом, між позивачем ФОП [PERSON] та адвокатом Домашенком Д.М. укладено договір № 18/03 від 18.03.2025 року про надання правничої допомоги та додаткові угоди, предметом яких є надання клієнту правової допомоги щодо захисту її прав та інтересів на умовах визначених Договором у справі до [PERSON] . Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору, загальна вартість послуг за цим Договором складається із сукупної вартості усіх наданих адвокатом послуг відповідно до цього Договору. Ціна послуг розраховується за погодинною та/або фіксованою (мінімальною) ставками, встановленими у Договорі, прайс-листі адвоката, специфікації, іншому двосторонньому документів та/або узгодженими у спрощений спосіб. Згідно детального опису та акту наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги № 18/03 від 18.03.2025 року вбачається, що правова допомога адвоката полягала у наступному: ознайомленні із матеріалами справ про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП вартістю 1000,0 гривень; підготовці досудової вимоги вартістю 1500,0 гривень; правовому аналізі, консультації, дослідженні судової практики, підготовці та подачі позову вартістю 6150,0 гривень; підготовці та подачі до суду додаткових пояснень вартістю 4000,0 гривень; підготовці та подачі до суду заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 2000,0 гривень. Суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Верховний Суд під час розгляду справи № 761/34282/18 (постанова від 16.06.2021 року) вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що адвокатом фактично було зібрано докази, складено та подано позовну заяву та заяву про ухвалення додаткового рішення, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що розмір гонорару у сумі 14650,0 гривень є необґрунтованим. Як наслідок, з врахуванням таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до суми 9000,0 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх необхідності та складності, а також значення справи для сторін.

Outcome: partial