Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

12 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі по тексту ТОВ «ФК «Солвентіс») через свого представника Ланового Є.М. в підсистемі «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918 в сумі 16767 грн. Крім цього, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що 13 квітня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 2170918, за умовами якого останній отримав грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом. 10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918. В подальшому, 07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918 в сумі 16767 грн, з яких: 6000 грн заборгованість по тілу кредиту та 10767 грн заборгованість за відсотками. Представник позивача вказав, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо виконання умов кредитного договору та має непогашену заборгованість, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник ТОВ «ФК «Солвентіс» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки згідно довідки Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 28 листопада 2025 року № 1964 знятий з місця реєстрації по [ADDRESS] 30 січня 2019 року, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 квітня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 2170918, за умовами якого останній отримав від позичальника грошові кошти в сумі 6000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей фор пей» від 27 серпня 2025 року № 5792-ВП. 10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918. В подальшому, 07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918. Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 07 липня 2025 року № ДФ-07072025, ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13 квітня 2019 року № 2170918 в сумі 16767 грн, з яких: 6000 грн заборгованість по тілу кредиту та 10767 грн заборгованість за відсотками. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 28 жовтня 2025 року № 2170918. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року № 43657029, укладеного з адвокатом Лівак І.М., додатковою угодою від 30 вересня 2025 року № 2170918 до договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року № 43657029, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841, детальним описом робіт (наданих послуг) на підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року № 43657029 на суму 6000 грн, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30 вересня 2025 року № 2170918 на підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року № 43657029. Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, тому за таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування даних витрат також підлягає задоволенню.

Outcome: approved