Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2022 по 15.07.2025 у розмірі 23298,51 гривень та судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач - КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ РОГАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ» (далі по тексту- КП «ТМРСР»). Особовий рахунок - [NUMBER] . Послуги з централізованого опалення надаються Позивачем відповідно Постанови КМУ від 21.08.2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, а також на підставі Публічного індивідуального договору про надання послуги з теплової енергії, розміщеного 21.06.2024 на веб-сайті Роганської селищної ради. Публічний договір був розроблений на підставі Типового договору, який затверджений вищевказаною Постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830. В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого опалення, відповідач належним чином не виконував зобов`язань з оплати наданих комунальних послуг, в зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з 01 січня 2022 року по 15 липня 2025 року у розмірі 23298,51 гривень. Відповідача неодноразово повідомляли про вказану заборгованість через контролерів сектору, а також шляхом надання квитанцій на оплату спожитих послуг, однак відповідачем сума заборгованості не сплачена. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача Гладкова В.П., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України. Крім того виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач відзиву на позов не надавав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є користувачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП «Теплові мережі Роганської селищної ради», за адресою: [ADDRESS] , проживає та зареєстрований за зазначеною адресою. Відповідно до довідки, виданої начальником відділу збуту Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» Антонюк В.І. № 49 від 15 липня 2025 року, [PERSON] мешкає за вказаною адресою, особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01 січня 2022 року по 15 липня 2025 року за відповідачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 23298,51 гривні, що також підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги централізованого опалення. Рішенням Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 18 жовтня 2021 року, з 01 листопада 2021 року визначено діючими тарифи на теплову енергію для населення згідно пункту 1.3 Рішення VІІ позачергової сесії Роганської селищної ради VІІІ скликання від 20 січня 2021 року «Про встановлення Комунальному підприємству «Теплові мережі Роганської селищної ради тарифів на централізоване водопостачання, водовідведення та теплову енергію», а саме: 1839,623 грн./Гкал з урахуванням ПДВ. Згідно із вказаними тарифами представником позивача нараховано відповідачу заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2018 року по 15 липня 2025 року у розмірі 32602,23 гривні. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пунктом 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01 січня 2022 року по 15 липня 2025 року у розмірі 23298,51 гривні. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Рішення щодо встановлення тарифів на теплопостачання, не оскаржувалось відповідачем, та є обов`язковими до виконання. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). На підставі викладеного, суд встановив, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, які надає до квартири відповідача, остання від централізованого опалення у встановленому законом порядку не відключилась, є споживачем та отримує вказані послуги, однак не виконує зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01 січня 2022 року по 15 липня 2025 року у розмірі 23298,51 гривні. гривень, плата за послуги з централізованого опалення нарахована відповідачу правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання вказаних послуг або скарг щодо їх якості відповідачем не надано, а тому суд висновує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Щодо заявленого позивачем клопотання про поновлення процесуального строку позовної давності щодо заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01 січня 2022 року по 01 липня 2022 року, суд зазначає, наступне. Відповідно до статті 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. За змістом вказаної статті сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Поновлення строку позовної давності полягає в тому, що суд, визнавши, що строк пропущено з поважної причини, поновлює перебіг строку позовної давності. Ураховуючи те, що позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони у спорі, а відповідна заява в матеріалах справи відсутня, тому суд вважає подане клопотання про поновлення строку позовної давності є передчасним та відмовляє в його застосуванні. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved