Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 22.01.1992 купив 1/2 частину будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником є [PERSON] . Частки майна є фактично окремими об`єктами. А у іншого співвласника, [PERSON] , юридично окремий об 'єкт. Вони самостійно користуються та володіють належними частками. Спільних приміщень з іншим співвласником не має. Кожна сторона володіє конкретною визначеною часткою домоволодіння в цілому. Для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок було подано заяву до реєстраційної служби, але йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, так як заяву подано на реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на цілий будинок, але в договорі купівлі-продажу від 22.1.1992 зазначено 1/2 частина житлового будинку. Тобто розбіжність в документах, невизначеність в документах та реальному стані об`єкту не дає можливості вільно розпоряджатись даним майном, що й стало підставою звернення до суду. Просить припинити право спільної часткової власності та виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості [PERSON] , [INFO] , визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею - 45,4 кв.м., житлова площа - 23,3 кв.м. з відповідними будівлями та спорудами на земельній ділянці, розміром 660 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 02.12.2025. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі продажу від 22.01.1992 [PERSON] придбав частину жилого будинку з відповідною долею господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та розташована на присадибній земельній ділянці, розміром 0,10 га, згідно рішення Бородаївської сільської Ради народних депутатів № 62 від 09.12.1991, наданій в доуспадковане володіння. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальна площа становить 45,4 кв.м., житлова площа 23.3 кв.м. Відповідно до копії Рішення № 7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування» від 11.03.1996 Бородаївська сільська рада Народних депутатів вирішила передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,18 [PERSON] , в тому числі, для обслуговування житлового будинку. Відповідно Рішення Бородаївської сільської ради про найменування вулиць населених пунктів територіальної громади з присвоєнням номерів будинків від 09.07.2003 присвоєно номер будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії листа КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 20.10.2025 право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано частина домоволодіння за наступними особами: Колгосп ім. газети «Правда», реєстраційне посвідчення, видане [INFO] на підставі рішення Верхньодніпровського райвиконкому № 282/7 від 19.12.1991 на паперових носіях, реєстровий номер 14, книга 1. Крім того, повідомлено, що частина житлового будинку садибного типу належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але 09.07.2003 рішенням № 95/8/XXIV Бородаївська сільська рада затвердила нові адреси: [ADDRESS] та співвласнику [PERSON] адресу: [ADDRESS] . Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копії Договору дарування житлового будинку від 18.12.2015 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 1221082200:03:001:0299, площею 0,2203 гектарів, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить [PERSON] . Згідно копії технічного паспорту на садибний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальна площа його становить 60,9 кв.м., житлова площа 36,1 кв.м. Згідно копії Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81798351 від 11.11.2025 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив Діордіца Г.І. у проведенні реєстраційних дій за заявою, у зв`язку із тим, що заявником подано заяву на реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на цілий будинок, але в документі, а саме договорі купівлі продажу, зазначено частка житлового будинку. Тобто є розбіжності в документах, поданих заявником. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого ТОВ «Верхньодніпровське БТІ», житловий будинок за адресою: [ADDRESS] може бути поділено. Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено припинення права спільної часткової власності і визнання права власності на частку в натурі, як на самостійний об`єкт нерухомості з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Згідно статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21) вказано, що «кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації». Суд встановив, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з двох частин, і позивачу за правовстановлюючими документами належить 1/2 частки у спільній частковій власності. Водночас відповідач у 2015 році набув право приватної власності на виділену в натурі частину будинку, яка оформлена як окремий об`єкт нерухомості з присвоєнням окремої адреси та державною реєстрацією. Відповідно до ст. 364 ЦК України, набуття права приватної власності на виділену частину будинку призвело до припинення права спільної часткової власності щодо цієї частини майна. Отже, відповідач не є співвласником. Водночас позивач не може самостійно оформити право власності на свою частку через наявну відмову державного реєстратора у реєстрації права власності, оскільки у державному реєстрі прав міститься запис про спільну часткову власність відповідача. У зв`язку з цим право позивача підлягає судовому захисту шляхом виділу в натурі в окремий об`єкт частини житлового будинку садибного типу, а саме загальною площею - 45,4 кв.м., житлова площа - 23,3 кв.м. з відповідними будівлями та спорудами на земельній ділянці, розміром 660 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості, що дозволить усунути перешкоди для державної реєстрації права власності позивача та забезпече реалізацію прав позивача. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved