Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум за договором позики в загальній сумі 5 044 111,56 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.08.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1141, за яким він передав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 4 685 374, 08 грн., що в еквіваленті складало 188 800 дол. США. Останній зобов`язався повернути вказану суму в строк по 11.02.2017 р. без нарахування та сплати відсотків. На момент звернення до суду відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів, уникає від досудового врегулювання спору шляхом зміни наданих ним позивачу контактних номерів телефону та не повідомлення нових засобів зв`язку, у зв`язку з чим останній вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2020 р. по справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено ( а.с.95-96 т.1). 15.04.2021 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про перегляд заочного рішення суду від 05.08.2020 року. В обґрунтування заяви зазначив, зокрема, що він не був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, позивач навмисно приховав від суду адресу його мешкання про яку, позивачу достовірно відомо. Зазначив, що договір позики грошових коштів вважає удаваним, оскільки був укладений з відповідачем задля приховання справжнього фактичного договору купівлі-продажу земельних ділянок між позивачем [PERSON] та поручителем Б.С.М . ЛТД. Заборгованості за даним договором позики на час розгляду у суді не має, оскільки вона була погашена поручителем у 2017 році у присутності відповідача [PERSON] та за його участі, за рахунок передання у власність позивача [PERSON] земельних ділянок, що були перелічені у договорі поруки у якості забезпечення позики. Зазначив, що насправді цей удаваний договір позики приховав фактичні правовідносини купівлі-продажу земельних ділянок, що перелічені у якості предмету іпотеки між двома юридичними особами - Південно Українським медіа Холдінгом, в особі керівника [PERSON] , як покупця, та ТОВ «Б.С.М. «ЛТД», як продавця (а.с.106-107 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2021 р. заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду була залишена без руху та надано відповідачу строк для усунення недоліків (а.с.117 т.1). 12.07.2021 року відповідачем [PERSON] подано заяву про усунення недоліків заяви на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху (а.с.120-143 т.1) та повторно - заяву про перегляд заочного рішення суду від 05.08.2020 року (заява № 946/6368/19 (провадження № 2-п/946/21/21) (а.с.131-143 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2021 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 05.08.2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку з не повним усуненням недоліків (а.с.144 т.1). 28.09.2021 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2020 року скасовано, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання (а.с.192 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2021 р. задоволено клопотання позивача про участь позивача у судовому засіданні в режимі відео конференції із Суворовським районним судом м.Одеси (а.с.201 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2022 р. у задоволенні клопотання позивача, поданого 07.07.2022 р., про проведення судового засідання в режимі відео конференції 13.07.2022 р. з Одеським апеляційним судом, Київським районним судом м.Одеси - відмовлено, через порушення 5-денного строку подачі таких заяв, визначених ч.2 ст. 212 ЦПК України, що технічно унеможливлює проведення судового засідання в режимі відеоконференціїї з іншими судами (а.с.227 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.08.2022 р. задоволено клопотання позивача [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції з позивачем з використанням власних технічних засобів ( а.с.240 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.11.2022 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Проніної В.М. про проведення судових засідань у режимі відеоконференції з представником позивача за допомогою власних засобів (а.с.249 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2023 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гонтар П.А. про проведення судових засідань у режимі відеоконференції з представником позивача за допомогою власних засобів (а.с.40 т.2). 02.10.2023 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Таранової Н.В. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (а.с.49 т.2). 03.10.2023 р. представник позивача подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача за договором в загальній сумі 7 611 351,43 грн., з якої: 6 904 151, 68 грн. - сума позики, 285 515,75 грн. - 3 % річних за період прострочення з 12.02.2017 р. по 12.02.2019 р. та 421 684 грн. - 3% річних за період прострочення з 02.10.2020 р. по 02.10.2023 р. та судові витрати. При цьому, зазначила, що, оскільки курс долара США до української гривні змінився, станом на 02.10.2023 р. сума позики 188 800 дол.США становить 6 904 151,68 грн. (а.с.51-52 т.2). Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2023 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Таранової Н.В. про витребування від приватного нотаріуса ОМНО Місік О.В. копії іпотечного договору від 11.08.2016 р. та закрито підготовче провадження по справі, призначено справу розглядом по суті (а.с.89, 90 т.2). 08.05.2024 р. до Ізмаїльського міськрайоннго суду Одеської області надійшла копія іпотечного договору від приватного нотаріусу ОМНО Одеської області Місік О. на виконання ухвали суду від 05.12.2023 року (а.с.113-216 т.2). Ухвалою суду від 17.10.2024 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гонтар П.А. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.251 т.2). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2024 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - Таранової Н.В. про витребування доказів та витребувано від приватного нотаріуса ОМНО Одеської області Місік О.В. копію договору № 146 від 10.02.2017 року про внесення змін до іпотечного договору та усіх документів, що слугували підставою для його укладення (а.с.29 т.3). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.01.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Таранової Н.В. про зустрічне забезпечення позову (а.с.67 т.3). 24.01.2025 р. до суду надійшли витребувані судом документи від приватного нотаріусу Місік О.В. (а.с.80-98 т.3). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі (а.с.102 т.3). 24.12.2025 р. у судове засідання представник позивача не з`явився, подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги - підтримує (а.с.148 т.3). Представник відповідача 24.12.2025 р. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.147 т.3). 31.01.2024 р. у судовому засіданні представник відповідача суду надала пояснення, згідно з якими, відповідач позовні вимоги та обставини справи не визнає. Зазначила, що насправді між сторонами існують інші правові взаємовідносини, довір позики вважає удаваним договором, грошові кошти за договором позики не передавались. До укладення договору позики, між юридичною особою ТОВ «Б.М.С.ЛТД» та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок, за якими власником став [PERSON] тощо. У свою чергу представник позивача заперечувала проти зазначених обставин, зазначивши, що у власність позивача [PERSON] ніколи земельні ділянки не переходили, оскільки вони залишились у власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо можливості та необхідності розгляду справи у відсутність сторін. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, судом встановлено, що за дев`ятьма договорами купівлі-продажу від 05.05.2016 р., посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрованими в реєстрі, громадянин [PERSON] передав у власність, а ТОВ «Б.М.С.ЛТД» - прийняв земельні ділянки, що розташовані у [ADDRESS] - 104/9 (а.с.119- 132 т.2). Згідно з оригіналом договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1141, 11.08.2016 року [PERSON] передав у власність [PERSON] , а гр. [PERSON] прийняв грошові кошти у сумі 4 685 374,08 грн., що в еквіваленті складає 188 800 доларів США по курсу НБУ станом на 11.08.2016р. (100 доларів США=2481,66 грн.), та зобов`язується повернути їх йому терміном по 11.02.2017 р. включно без нарахування та без сплати процентів. Ці гроші гр. [PERSON] одержав повністю до підписання цього договору та факт одержання грошей підтверджує, у зв`язку з чим додаткових документів (розписок) про отримання грошових коштів ним Позикодавцю не виготовляється. За бажанням, [PERSON] може повернути борг і раніше зазначеного строку, в чому [PERSON] не вправі чинити йому перешкод чи відмовлятися від отримання грошей, що повертаються. Відповідно до п.5 вказаного договору, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити позикодавцю три проценти від суми позики за кожен рік прострочки (а.с.72 т.1). Як вбачається з іпотечного договору від 11.08.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1142, іпотекою - вісімнадцятьма земельними ділянками забезпечується виконання зобов`язань Позичальника [PERSON] за договором позики від 11.08.2016 р. із Позикодавцем [PERSON] . Іпотечним договором передбачено виконання зобов`язань за вчасним та в повному обсязі поверненню боргу в розмірі 4 685 374 грн., що в еквіваленті складає 188 800 дол.США, - тобто, сума позики (а.с.114-117 т.2). 10.02.2017 р., саме, коли виходив строк повернення суми позики, договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №146, внесено зміни до іпотечного договору від 11.08.2016 р., яким сторони домовились про внесення змін до п. 2 Іпотечного договору та змінили суму, за якою забезпечується виконання зобов`язань за договором позики з 4 685 374 грн. на 5 102 338, 88 грн., що знов в еквіваленті складає 188 800 дол.США, та термін повернення - по 11.082017 р. (а.с.81 т.3). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч.1 ст. 1051 ЦК України). При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений саме договір позики і для забезпечення його виконання іпотечний договір та, перед цим, договори купівлі-продажу земельних ділянок, а не удаваний договір позики для приховання інших договорів тощо. Тобто, укладення 05.05.2016 р. договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладення 11.08.2016 р. договору іпотеки та 10.02.2017 р. змін до договору іпотеки, на думку суду, нічим не спростовують той факт, що між позивачем та відповідачем 11.08.2016 р. укладався договір позики, а, навпаки, підтверджують намір сторін на виникнення правовідносин за договором позики. Разом з тим, доказів, що поручитель - ТОВ «Б.М.С.ЛТД» або позичальник повністю або частково виконали зобов`язання за договором позики від 11.08.2016 р., матеріали справи не містять. Як не містять матеріали справи і докази, які б свідчили про наявність між позивачем та відповідачем інших правовідносин, що виключали б укладення договору позики або приховували інший правочин. Відсутні докази на думку суду і у підтвердження безгрошовості договору позики. Отже, позивач має повернути відповідачеві суму позики в розмірі 188 800 дол. США., або 7 961 696 грн. за курсом НБУ до дол.США. Щодо стягнення 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання, суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, неустойка, нарахована позивачем, підлягає списанню кредитодавцем. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введений воєнний стан. Усього, за розрахунком суду за період з 12.02.2017 р. по 12.02.2019 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11 328 дол.США, за період з 02.10.2020 р. по 23.02.2022 р. (1 рік 4 місяця та 19 днів) підлягає стягненню 7 846,83 дол.США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (за курсом НБУ до 1дол.США - 42,17 грн.) становить 477 701,76 грн. та 330 900,82 грн. відповідно. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, в межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути суму позики в розмірі - 6 904 151,68 грн., 285 515,75 грн. - 3 % річних за період 12.02.2017 р. по 12.02.2019 р. та 330 900,82 грн. за період з 02.10.2020 р. по 23.02.2022 р., а усього: 7 520 568,25 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до ст.141 ЦПК України (98,80 %), що становить 9 869,32 грн. (98,80% від 9 989,20 грн. судового збору ( 9605 грн. (795,00+8 810,00 грн.) сплачено при подачі позову до суду + 384,20 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову). При чому, при збільшені розміру позовних вимог позивач мав доплатити судовий збір - різницю сплаченого із розміром - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2023 р. становило 13 420 грн. (5х2684 грн.). Оскільки 9 605 грн. позивачем було сплачено при подачі позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 815 (13 420 - 9 605) грн. Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір № 7 від 08.09.2023 року про надання правової допомоги, Додаткової угоди до нього № 1 від 08.09.2023 року, детального опису наданих послуг, платіжної інструкції від 04.03.2024 року, відповідно до яких вартість послуг адвоката склала 5 000,00 грн. (а.с.102-103 т.2). Правова допомога підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 4 940,36 грн. (98,80 % від 5 000). На підставі викладеного,

Outcome: partial