Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 11.12.2020 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідач уклали договір позики №3626371 відповідно до якого відповідач отрималв кредит у розмірі 2900 гривень на строк 20 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 1,99 % за день. Право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу від 21.06.2021 року перейшло до ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», а 03.04.2023 року до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». В зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 9 241,72 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн. Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, 19.12.2025 витребувані ухвалою суду докази надійшли на адресу суду. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, які останній отримав 14.11.2025. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надійшло, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3626371 від 11.12.2020 року. Сума позики 2900 гривень, строк позики 20 днів, фіксована процентна ставка 1,99 % щоденно, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % щоденно. Договір позики № 3626371 від 11.12.2020 року підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису (одноразового ідентифікатора). До матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт надання грошових коштів в борг відповідачу у сумі 2900 гривень. Зокрема, для підтвердження факту надання грошових коштів в борг позивачем надано довідку товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 11.12.2025 року. Отримання коштів відповідачем за договором кредиту також підтверджується наданою до суду 19.12.2025 інформацією з АТ « Універсал Банк», відповідно до якої 11.12.2020 року на картку відповідача № [NUMBER] здійснено переказ коштів у сумі 2900 грн. В подальшому були укладені договори факторингу № 2106 від 21.06.2021 року та № 030423-ФК від 03.04.2023 року, згідно з якими право вимоги за договором позики № 3626371 від 11.12.2020 року спочатку перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами», а згодом і до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», позивача у справі. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт укладення зазначених договорів факторингу та переходу до позивача, як нового кредитора, права вимоги за договором позики № 3626371 від 11.12.2020 року. Матеріли справи також не містять доказів повного чи часткового повернення коштів відповідачем, як первісному кредитору, так і кредиторам, до яких переходило право вимоги на підставі зазначених вище договорів факторингу. До матеріалів справи долучений розрахунок заборгованості за договором позики № 3626371 від 11.12.2020 року за період з 11.12.2020 р. по 15.10.2025 р. згідно з яким, станом на 15.10.2025 року заборгованість за договором становить 9 241,72, з них 2900 гривень сума позики, 6341,72 гривень нараховані проценти. Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Враховуючи, що кредит видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (оскільки Кредитодавцем здійснено перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий). Відповідно до пункту 159 розділу VIII зазначеної вище Постанови НБУ № 164 від 29.07.2022 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, надані суду представником позивача копії документів від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок та платіжна інструкція - мають статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів відповідачу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за договором позики №3626371 від 11.12.2020 року, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем. Звертаючись до суду ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просило стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2900 гривень та простроченими відсотками за користування кредитними коштами в сумі 6341,72 гривень. Проте, не можна погодитися із розміром нарахованих процентів за користування коштами, які позивач просив стягнути з відповідача, з таких підстав. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Оскільки згідно з договором позики № 3626371 від 11.12.2020 року строк позики 20 днів, щоденна процентна ставка за користування коштами 1,99 %, то проценти за користування позикою можуть нараховуватися виключно в межах цього строку. Умови договору позики не містять правил щодо автоматичної пролонгації строку користування коштами позичальником та можливості збільшення строків нарахування процентів та суму позики. Зі змісту пункту 4.2 договору позики слідує, що позичальнику зрозумілі умови продовження строку користування позикою (пролонгація) та умови застосування авто пролонгації, що визначені Правилами надання грошових коштів у позику. Роздруківка із сайту ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, належним доказом узгодження пролонгації дії договору бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що саме з цими Правилами ознайомився і погодився відповідач, підписуючи договір позики. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, позивач суду не надав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зробила правовий висновок, що нарахування процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів є недопустимим. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У відповідності до приписів частини 1 статті 253 ЦК України, перебіг строку користування коштами розпочинається на наступний день від дати укладення договору позики, з 11.12.2020 року і закінчується 31.12.2020 року, що є останнім днем користування позикою, за який також нараховуються проценти. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд за основу приймає розрахунок відповідача за період з 11.12.2020 року до 31.12.2020 року, вважаючи зазначений розрахунок арифметично правильним та не спростованим відповідачем. Тому, заборгованість відповідача за процентами становить 1154,20 гривень (2900 грн х 1,99% х 20 днів). Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, однак розмір нарахованих процентів позивачем не обґрунтовано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором в розмірі 4054,20 грн., з яких: 2900 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 1154,20 грн. заборгованість за відсотками, згідно із п.2 цього договору. В решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно із ч. 1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1062,66 грн (4054,20*2422,40/9241,72) Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правової допомоги, в розмірі 4500 гривень, слід зазначити наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25 ФП від 25.08.25 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до Договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, витяг з Акту від 13.10.2025 №4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, платіжна інструкція від 15.10.2025 на суму 157500 грн, ордер адвоката та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial