Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-264844 в розмірі 149410,75 грн, в тому числі прострочена заборгованість за основним боргом 75431,13 грн, прострочені проценти за основним боргом 73979,62 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.02.2020 року між [PERSON] та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір №CL-264844, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, в сумі 130000,00 грн, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості за кредитним договором склала 149410,75 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Позичальника, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 16.10.2025 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити АТ «Кредобанк» у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитний договір було укладено строком до 17.02.2025 року, при цьому, позивач повідомляє, що відсотки нараховані станом на 03.04.2025 року. Також вважає, що відповідач не надав належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не надав належних та допустимих доказів перерахування їй суми позики, не надав копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку. 21.10.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій вказав, що наявні в матеріалах справи виписки по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, меморіальні ордери в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, підтверджують заборгованість Відповідача за виданим кредитом та відповідають надані позивачем документи ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, зобов`язання за Кредитним договором відповідачем частково виконувалось, а саме у період з 18 березня 2020 року до квітня 2025 року, [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахункам , а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Представник позивача АТ «Кредобанк» у відповіді на відзив просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та врахувати відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила врахувати надані пояснення та відмовити АТ «Кредобанк» у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд у межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти, обставини та правовідносини. 18.02.2020 року між ТОВ «Кредобанк» та [PERSON] , [INFO] , підписано анкету - заяву №СL-264844, у якій зазначено анкетні дані, а саме прізвище, адресу реєстрації - [ADDRESS] , сімейний стан- одружена з [PERSON] , номери телефонів - [NUMBER] , [NUMBER] , серію та номер паспорта - [NUMBER] , дата видачі видачі паспорта 16.06.2017 року, та бажану суму кредиту у розмірі 130000,00 грн, строк кредитування 60 місяців, процентна ставка 35.00 %, щомісячний платіж 4613,74 грн. (а.с.15). 18.02.2020 року між ТОВ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-264844, за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 130000,00 грн. Між сторонами погоджено, що строк кредитування становить 60 місяців до 17.02.2025 (п. 2.1, п.2.3 договору). У п. 2.4 кредитного договору зазначено, що позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на поточні потреби у сумі 3630,40 грн на поточний рахунок позичальника [NUMBER] відкритий у відділенні пров. Центральний,1а ПАТ «Кредобанк» у м. Кропивницький. Для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок [NUMBER] (п.2.5 Договору) Поточний рахунок Позичальника, на який здійснюється видача кредиту UA 423253650000026200021371960, відкритий у Відділенні пров. Центральний,1а ПАТ «Кредобанк» у м. Кропивницький (п.2.6 Договору). Відповідно до п. 4.1 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35%. Згідно з п. 4.4 договору загальні витрати позичальника по кредиту за цим договором становлять 149327,35 грн. Додатком №1 до кредитного договору між сторонами погодженого графік платежів за договором. Кредитний договір підписано АТ «Кредобанк» та особисто [PERSON] (а.с.9-11). Згідно графіку платежів за кредитним договором № СL-264844 від 18.02.2020 року розрахунок сукупної заборгованості за період 18.03.2020- 17.02.2025 року, сума платежу за розрахунковий період становить 279127,35 грн, з яких: основна сума- 130000,00 грн, сума відсотків за користування кредитом 149127,15 грн (а.с.12). Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором СL-264844 від 18.02.2020 позичальника [PERSON] , станом на 03.04.2025 року, заборгованість [PERSON] складає 149410,75 грн, з яких: 75431,13 грн - заборгованість за кредитом; 73979,62 грн - заборгованість по відсотках. Зазначена заборгованість нарахована в строк кредитування визначений п. 4.2 договору № СL-264844 від 18.02.2020 року (360 днів), тобто до 18.03.2025 року. Відповідно до меморіальних ордерів №№ 9465564, 9465583, 9465581, 9465575 від 18.02.2020 року АТ Кредобанк" здійснив перерахування коштів на погашення кредиту [PERSON] , відповідно до кредитного договору SAMABWFC00001927763 від 21.02.2019 у розмірі 12803,60 грн, кредитного договору SAMDN50000041775552 від 10.03.2011 у розмірі 21566,00 грн, кредитного договору №189-004-855-2-19- Г від 08.10.2019 у розмірі 92000,00 грн та видав кредитні кошти [PERSON] за кредитним договором CL-264844 від 18.02.2020 року у розмірі 3630,40 грн. (а.с. 21-24). Згідно виписки по особовим рахункам [PERSON] з 18.02.2020 по 03.04.2025 року, вбачається, що [PERSON] , здійснювала погашення кредитної заборгованості за договором №CL-264844 від 18.02.2020 року (а.с. 25-40). Крім того, судом досліджено паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається до укладання договору про споживчий кредит (стандартна форма) (а.с.13). Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). Частиною 3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку ( п. 12). Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 18.02.2020 року кредитного договору, який відповідає формі та змісту, визначеним для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ «КредоБанк» та [PERSON] уклали договір споживчого кредитування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписка по особовим рахункам відповідача може бути належними доказам щодо заборгованості за кредитним договором та відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Безпідставними є посилання відповідача на те, що вона не укладала жодних кредитних договорів, позивачем не доведено факт їх укладення та отримання [PERSON] кредитних коштів, з огляду на те, що кредитний договір підписано особисто [PERSON] , а меморіальні ордери №№9465564, 9465583, 9465581, 9465575 від 18.02.2020 року свідчать про перерахунок коштів АТ Кредобанк" на погашення кредиту [PERSON] , відповідно до кредитного договору SAMABWFC00001927763 від 21.02.2019 у розмірі 12803,60 грн, кредитного договору SAMDN50000041775552 від 10.03.2011 у розмірі 21566,00 грн, кредитного договору №189-004-855-2-19- Г від 08.10.2019 у розмірі 92000,00 грн та видача кредиту [PERSON] за кредитним договором CL-264844 від 18.02.2020 року у розмірі 3630,40 грн. Крім того, виписка по рахунку [PERSON] свідчить про погашення нею кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею заборгованості за кредитним договором. З урахуванням наведеного та аналізуючи надані позивачем письмові докази, суд доходить висновку, що надані позивачем докази підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів, здійснення нею витратних операцій, а саме перерахування коштів на погашення раніше укладених кредитних договорів у 2011, 2019 році за рахунок коштів банку перерахованих 18.02.2000 року, а також часткової сплати відповідачем заборгованості. Посилання відповідача на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування суд не бере до уваги, з огляду на те, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем відповідно до п.4.2 Договору, тобто в межах дії договору. Враховуючи наведене, а також те, що заборгованість перед АТ «Кредобанк» по кредитному договору добровільно не погашена, така заборгованість підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Враховуючи вище викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за кредитом виконала не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 149410,75 грн, з яких 75431,13 грн прострочена заборгованість за основним боргом, 73979,62 грн прострочені проценти за основним боргом, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 3028,00 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved