Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.08.2022 року о 09 годині 45 хвилині в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Аеродромна шосе, 1 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo FM», д.н.з. [NUMBER] , буксируючи полупричіп «Novatrail SKI 24», д.н.з. [NUMBER] , під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований біля краю проїжджої частини, не дотримався безпечної відстані та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальний збиток. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2022 року по справі №946/5205/22 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відповідно до Полісу №208260741. ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] не виплатили [PERSON] жодних виплат. При цьому, фактична вартість відновлювального ремонту автотранспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , склала 140841,08 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобілю 58069,07 грн., що підтверджується висновком експерта №350/22 від 10.09.2022 року. Позивач вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір завданої йому шкоди складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] - 140 841,08 грн. та вартості матеріального збитку 58069,07 грн. В свою чергу, [PERSON] повинен сплатити позивачу різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, яке повинно бути виплачено страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Крім того, позивач вказав, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням його автомобілю, позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. Це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок якого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали члени сім`ї позивача, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині. На тривалий час позивачу та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні та проблеми з роботою. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 10 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на свою користь суму страхового відшкодування для відновлювального ремонту автотранспортного засобу у розмірі 130 000,00 грн. та витрати з судового збору, та з [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі 68910,15 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 4000,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Реу Р.В., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо завдання шкоди відповідачем [PERSON] та доказів проведення ремонту автомобіля. Висновок експертизи, наданий суду, не може бути належним доказом по справі, оскільки експертиза була проведена лише за заявою позивача та висновок експертизи наданий суду з порушенням процесуальних строків. Щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] зазначив, що спричинення моральної шкоди це лише ствердження позивача, але він не вказав які саме дії чи бездіяльність відповідача [PERSON] спричинили йому моральну шкоду. 11.10.2023 року представник [PERSON] адвокат Реу Р.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач не надав суду будь-які докази на підтвердження своїх вимог щодо завданої відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка сталася 02.08.2022 року та необхідних витрат на відновлювальні роботи по транспортному засобу. В матеріалах справи відсутні докази проведеного відновлювального ремонту автомобіля позивача. Позивач не надав суду доказів на підтвердження саме понесених душевних страждань, які, нібито, він переніс, пов`язаних з впливу ДТП на його стан здоров`я, та моральні страждання, та в чому вони полягають. Позивач не надав суду підтвердження про відмову ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатити йому страхове відшкодування. Позивачем не додано суду доказів витрат на проведення експертизи по транспортному засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . Позивачем додано до позовної заяви копії документів в порушення вимог діючого законодавства, а саме, Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації», тобто, не посвідчені у встановленому Законом порядку, що є порушенням вимог ст. 78 ЦПК України. Копії документів, наданих до позовної заяви, позивачем не посвідчені та містять інформацію, яку неможливо зчитати або зчитати частково. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] у повному обсязі, стягнути з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу, судовий збір залишити стягнутим з позивача (а.с.43-46). Представник ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вислухавши позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 02.08.2022 року о 09 годині 45 хвилині в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Аеродромна шосе, 1 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo FM», д.н.з. [NUMBER] , буксируючи полупричіп «Novatrail SKI 24», д.н.з. [NUMBER] , під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований біля краю проїжджої частини, не дотримався безпечної відстані та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальний збиток. Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2022 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. та судовий збір. Постанова суду набрала законної чинності 23.08.2022 року (а.с.9). Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Caddy», номерний знак [NUMBER] (а.с.12). Отже, судом встановлено, що із вини [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої заподіяно матеріальну шкоду [PERSON] . Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та або майну потерпілого. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 згаданого Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно заяви від 20.09.2022 року [PERSON] звернувся до МТСБУ про відшкодування йому шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 02.08.2022 року (а.с.13). Відповідно до листа від 03.10.2022 року МТСБУ відмовлено [PERSON] у відшкодуванні шкоди, посилаючись на те, що по відношенню до транспортного засобу «Volvo FM», д.н.з. [NUMBER] , був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №ЕР 208260741 ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (а.с.110). Згідно відповідей №329079 та №2161411 від 20.11.2023 року та 22.12.2025 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» перебуває у стані припинення. (а.с. 56-63) Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За висновком Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, з яким погодився Верховний Суд у постанові по справі №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, вказувалося, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика в силу положень закону не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від ліміту страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, відносини між винною особою та її страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону № 1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У постанові № 645/3746/16 від 07.02.2019 Верховний Суд зазначив, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Доводи касаційної скарги про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки за правилами ст.ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку судами вирішено спір не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення сплаченої позивачем реальної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту, пошкодженого з вини відповідача, транспортного засобу.» Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України та висновки Верховного Суду, суд вважає обґрунтованими доводи про те, що позивач вправі отримати відшкодування з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Тобто, даний Закон встановлює законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, розмір страхової виплати визначається з урахуванням зносу автомобіля, що, у свою чергу, згідно ст.1194 ЦК України, покладає на винуватця обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у разі її недостатності. Листом запрошено [PERSON] на огляд об`єкта дослідження на 07.09.2022 року. Відповідно до поштового повідомлення запрошення отримано [PERSON] 30.08.2022 року (а.с.107). Як вбачається з висновку №350/22 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] від 10.09.2022 року ринкова вартість колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , станом до моменту ДТП, яка сталася 02.08.2022 року, на момент дослідження визначається рівною 205202,55 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 02.08.2022 року, станом на дату оцінки (дату огляду) 07.09.2022 року, визначається рівною 140841,08 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ (його складників) складає 58069,07 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 07.09.2022 року на момент дослідження визначається рівною 58069,07 грн. (а.с.81-91). Враховуючи, що відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 02.08.2022 року, станом на дату оцінки (дату огляду) 07.09.2022 року, визначається рівною 140841,08 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ (його складників) складає 58069,07 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 07.09.2022 року на момент дослідження визначається рівною 58069,07 грн., отже підлягає стягненню на користь позивача з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 58069,07 грн., та з [PERSON] виходячи з диспозитивності судового процесу, оскільки суд не може стягнути зі сторони більшу суму ніж, заявлено позивачем (140841,08 грн. -58069,07 грн.) 68910,15 грн. Будь-яких доказів у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачі ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» чи [PERSON] виплачували позивачу відшкодування матеріальної шкоди матеріали справи не містять. Необґрунтованими є доводи представника відповідача про неналежність доказів, а саме експертного висновку, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог про стягнення матеріальних збитків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК. Оцінка матеріального збитку, який було заподіяно у результаті ДТП майну особи, є обов`язковою процедурою для його відшкодування страховиком у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку відповідно до лімітів відповідальності страховика. З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не сприяло [PERSON] у врегулюванні страхового випадку, що також підтверджується копіями конвертів (а.с.108-110) та зверненням позивача до МТСБУ. У зв`язку з викладеним, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, надав висновок експерта №350/22 від 10.09.2022 року, який складений експертом Пастир Ю.І. на підставі звернення позивача. У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зазначений звіт було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, вказаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка виконувала звіт, [PERSON] , є експертом, що має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, що нанесений власнику транспортного засобу», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються. Крім того, у випадку незгоди з визначеною сумою матеріальних збитків, [PERSON] не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про проведення у справі відповідної експертизи. Що стосується вимог позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача в розмірі 10 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи факт заподіяння позивача моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача [PERSON] в завданні моральної шкоди, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 5 000,00 грн., отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Позивач вказує, що ним здійснено експерту [PERSON] сплату витрат, пов`язаних з проведенням оцінки вартості (розміру) збитків у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.09.2022 року (а.с.91). Однак, дані витрати повинні бути відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Вимоги в цій частині до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не заявлені, тому не підлягає задоволенню позов в цій частині до [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення на користь позивача [PERSON] з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» вартості відновлювального ремонту у розмірі 58069,07 грн., та з [PERSON] суми матеріальної шкоди у розмірі 68910,15 грн., та суми у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Представник [PERSON] адвокат Реу Р.В. у відзиві на позовну заяву просить суд стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] , задоволено частково, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника [PERSON] адвокат Реу Р.В. щодо стягнення витрат на правову допомогу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме, з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] у розмірі 239,79 грн. (44,67%) та з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 502,77 грн. (93,66 %).

Outcome: partial