Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості загальною сумою 28500,37 грн. , в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] , роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №6794731 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до даного договору відповідачу був наданий кредит, сума якого складає 9050 грн. Відповідач підписавши даний договір підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до укладеного договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 24538,17 грн., яка складається з суми кредиту- 9050 грн., сума процентів за користування кредитом- 15488,17 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена та складає 9050 грн. тіло кредиту 15488,17 грн.- нараховані проценти (позивачем були нараховані проценти за 22 календарних днів - 3962,20) загальна сума заборгованості 28500,37 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем, відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України, не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч.8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою Сарненського районного суду від 28 жовтня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 28 листопада 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані судом докази. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №46794731 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 9050 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту 18.06.2024 року вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до цього договору. Даний договір був підписаний позичальником електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С5085 і був надісланий на номер мобільного телефону. Позивач на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 9050 грн., які були перераховані на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , номер якої був зазначений в кредитному договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім». Крім того, згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 28.11.2025 року, наданою на виконання ухвали суду встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітована картка №5168757425312867 на яку здійснено переказ коштів в сумі 9050 грн. 24 червня 2023 року. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників. Згідно розрахунку заборгованості здійснений ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що в період з 24.06.2023 року по 26.05.2024 року відповідачем здійснено оплати по кредиту в розмірі 11886,27 грн. Заборгованість по договору склала: 24538,17 грн., з яких 9050 грн. сума кредиту, 15488,17 грн. сума процентів. 27 травня 2025 року ТОВ «Авентус Україна» повідомила боржників про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф, [PERSON] було включено до реєстру боржників, тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28500,37 грн., з яких: 9050 грн. - сума основного боргу за кредитом, 15488,17 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом, 3962 грн. -проценти нараховані позивачем за 22 календарних днів. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» починаючи з 27 травня 2025 року відповідно до договору факторингу №27.05/24-Ф перейшло право за Договором №6794731 від 24.06.2023, що укладено між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Згідно розрахунку, виконаний ТОВ «Авентус Україна» заборгованість відповідача за кредитним договором №6794731 від 24.06.2023 за період з 24.06.2023 року по 26.05.2024 року становить 24538,93 грн. Згідно з доданим до позовної заяви детального розрахунку, заборгованість відповідача виконаний позивачем за 22 календарних днів з 28.05.2024 - 18.06.2024 року складає : сума основного боргу, на яку нараховується процентна ставка: 9050,00 грн., процентна ставка: 1.99%, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами: 3962,20 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов`язання перед позивачем за невиконання умов договору кредиту №6794731 від 24.06.2023. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9050 грн., процентами в розмірі 19450,37 грн., підлягають задоволенню. Із наведеного позивачем розрахунку встановлено, що відсотки були нараховані в межах строку кредитування. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.10, 11ст.265ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22, зазначає наступне. Згідно із ч.10 ст.265ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч.11ст.265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Крім того, наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження №12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України(частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, підстави для застосування положень частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України відсутні. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 28500,37 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024. Згідно із заявкою про надання юридичної допомоги від 10.12.2024 року по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , рахунку на оплату до договору про надання правничої допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт вартість правничої допомоги становить 10000,00 грн. Суд зазначає, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10 000 грн. є необґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial