Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2019 Акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Відповідач при підписанні заяви підтвердив, що підписана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку. Також, в заяві відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті в банку та підтвердив що всі правочини можуть вчинятися ним з використанням електронного/електронного цифрового підпису. На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін зазначені в мобільному додатку, а у випадку невиконання сплатити штраф. Однак [PERSON] не виконує умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 06.08.2025 становить 41878,95 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41836,31 грн. та заборгованості за пенею в розмірі 42,64 грн. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 41878,95 грн. та судових витрат. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.10.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, при зверненні до суду з даним позовом, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, 12.11.2025 подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що позивачем не доведено ознайомлення відповідачем з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які він посилається у позові, оскільки Анкета-заява підписана відповідачем 26.11.2019, а долучені до позову Умови та правила датовані 27.11.2021, а відтак відсутні підстави вважати, що наданий позивачем витяг з Умов є достатнім доказом укладення кредиту на тих умовах, які там зазначені. Представник відповідача зазначив, що судова практика у даній категорії справ є незмінною, зокрема, послався на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, згідно якої сам факт підписання Анкети-заяви не доводить погодження із позичальником суттєвих умов кредитування. Також, зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту фактично складається з нарахованих відсотків за користування кредитом, однак доказів про узгодження умов надання коштів позивач не надав. При цьому, відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості різними сумами згідно з випискою по рахунку у загальному розмірі 241641,93 грн., що значно перевищує кредитний ліміт у сумі 20000 грн., однак сплачені відповідачем кошти розподілялись позивачем на погашення процентів, які передбачені Умовами, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. Представник відповідача зазначає, що оскільки в анкеті-заяві процентна ставка та строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним та безпідставним та такі кошти, а саме в сумі 28973,00 грн. підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Також, представник відповідача зазначив, що заборгованість по тілу кредиту не може бути більшою за встановлений відповідачем ліміт, який в даному випадку встановлений на рівні 20000 грн., а доказів що збільшення ліміту по кредиту мало місце до 41878,95 грн. позивачем також не надано. Ухвалою суду від 14.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гіля Є.В. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. 20.11.2025 до суду від представника відповідача адвоката Гіля Є.В. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 26.11.2025. 24.11.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Не погоджуючись з доводами представника відповідача викладеними у відзиві, представник позивача пояснив наступне. Щодо укладення договору та приєднання боржника до Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» представник позивача зазначив, що вказані Умови опубліковані та є безперервно доступними у їх поточній редакції та архів редакцій за весь період існування, а також до відзиву представник додав Умови в редакції чинній на момент укладання договору, з якою був ознайомлений відповідач. Крім того, відповідач підписуючи Анкету-заяву погодився, що вказана Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, в яких містяться всі істотні умови договору, які відповідач прийняв і зобов`язався виконувати. Щодо підтвердження наявності та розміру заборгованості представник позивача вказав, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання або зарахування коштів на рахунок клієнта та є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, факт та дату надання кредитних коштів, а також існування заборгованості. Крім того, представник позивача вказав, що відповідачем було оформлено три заяви на послуги «Покупка частинами» на загальну суму 16 865 грн. (Покупка частинами - послуга, за якою банк надає кредит з метою придбання товару в магазинах партнера на строк, визначений у Заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити відсотки у складі щомісячних платежів) та 24 заяви на послуги «Розстрочка» на загальну суму 54 355 грн. (Розстрочка - послуга, за якою банк надає клієнту кредит з метою придбання товару на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів). Дані послуги оформлюються у мобільному додатку «Monobank» та затверджуються електронним цифровим підписом. Відповідно до умов користування для списання щомісячного платежу, клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. При цьому, відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 241810,93 грн., та зроблено витрат по картці на суму 283689,88 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 41878,95 грн. (283689,88 грн. 241810,93 грн. = 41878,95 грн.). Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. Також, представник позивача зазначив, що застосування до даних правовідносин правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, є передчасним і незаконним, оскільки вона стосується інших кредитних угод з іншими умовами, правилами та сторонами. 28.11.2025 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, яке мотивовано тим, що відповідь на відзив надіслана ТОВ «Лігал АІ», яке не є учасником справи, також до відповіді на відзив не додано опису вкладення, що є підставами для повернення її без розгляду. Крім того, до відповіді на відзив представником позивача долучено Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», які набули чинності з 08.11.2019, однак в позовній заяві позивач не вказував, що вказані документи не могли бути подані разом з позовом, тобто докази подані з пропущенням строку і без клопотання представника про надання додаткового строку на їх подання. При цьому додані представником позивача докази не відповідають приписам ст. 95 ЦПК України (не засвідчені належним чином). Також представник відповідача вказав, що Умови та правила, Тарифи, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредитування на які посилається позивач як складових кредитного договору, не містять підпису відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування позовних вимог документами. При цьому, в анкеті-заяві від 26.11.2019 розміри процентної ставки не визначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, а тому нарахування позивачем відсотків за користування відповідачем кредитними коштами, списання внесених в рахунок погашення кредиту коштів та зарахування цих коштів на погашення відсотків є неправомірним. 08.12.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в який представник позивача зазначив наступне. Щодо направлення позову ТОВ «ЛІГАЛ-АІ» представник вказав, що це компанія, котра, зокрема на підставі договору про надання юридичних послуг надає юридичні послуги АТ «Універсал Банк», включаючи послуги з відправки документів оформлених АТ «Універсал Банк» та його представниками, а тому не має відношення до справи і не може впливати на її вирішення, усю процесуальну відповідальність по справі несуть виключно АТ Універсал Банк та його представники. Щодо надання додаткових доказів разом з відповіддю на відзив представник позивача повідомив, що додаткові докази були подані разом з відповіддю на відзив відповідача у зв`язку з необхідністю підтвердження обставин, викладених у відповіді на відзив, які раніше не були предметом доказування через їх відсутність у первісній позиції відповідача. Також, представник позивача зазначив, що доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім того, представник позивача як і в відповіді на відзив додатково послався на те, що Умови опубліковані на офіційному сайті і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення Договору між позивачем та відповідачем від 08.11.2019. Зокрема, Умови у вказаній редакції доступні на сайті Банку з моменту набуття їх чинності, а отже відповідач мав безперешкодний доступ до них в момент укладення Договору та в подальшому, а відтак був належним чином ознайомлений з ними. Крім того, неможливість застосування у даній справі, правових висновків ВП ВПС, викладених у поставові від 03.07.2019 по справі 342/180/17, неодноразово підтверджувалось висновками судів різних інстанцій. Враховуючи викладене представник позивача просив врахувати дані додаткові пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 12.12.2025 до суду від представника відповідача адвоката Гіля Є.В. надійшли заперечення проти додаткових пояснень, в яких представник відповідача просив повернути без розгляду додаткові пояснення представника позивача, оскільки вони подані з порушенням процесуального законодавства. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 листопада 2019 року відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 26 листопада 2019 року. У ній зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до пункту 6 анкети-заяви [PERSON] просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідач погодився, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Дана анкета-заява містить підписи представника банку та [PERSON] . До позовної заяви банком долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank/ Universal Bank). Згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 08 серпня 2025 року [PERSON] видано картку № [NUMBER] . Довідкою АТ «Універсал Банк» від 08 листопада 2025 року підтверджено, що розмір встановленого [PERSON] кредитного ліміту з 26 листопада 2019 року становив 2500 грн, який в подальшому неодноразово змінювався і з 14 грудня 2022 року становив до 20000 грн. Із зазначеного слідує, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у вигляді надання картки із кредитним лімітом. Підписання такого договору здійснено відповідачем за допомогою аналога власноручного підпису.. Отже, свої зобов`язання за Договором АТ «Універсал банк» виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.08.2025 року у нього утворилася заборгованість за договором розмір якої визначено позивачем у сумі 41878,85 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 06 серпня 2025 року складається із боргу за тілом кредиту в розмірі 41836,31 грн. та пені в розмірі 42,64 грн. Цей розрахунок виконано виходячи з процентної ставки за користування кредитом 38,4% на рік в період з 26 листопада 2019 року по 31 серпня 2020 року, процентної ставки 37,2% з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2022 року, процентної ставки 19,2 % з 01 квітня 2022 року по 31 липня 2022 року, процентної ставки 37,2% з 01 серпня 2022 року по 06 серпня 2025 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу було надано кредитний ліміт в розмірі 20000 грн. Крім того, згідно з виписки з особового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості відповідачу банком на тіло кредиту було нараховано відсотки за період з 26.11.2019 по 06.08.2025. Також, з вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] вносились кошти, які АТ «Універсал Банк» спрямовувало серед іншого, на погашення процентів за користування кредитом. Суд звертає увагу на те, що анкета заява до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» від 26.11.2019, підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків та умов нарахування пені за порушення виконання зобов`язання. Так, предметом розгляду даної справи є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет. Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві позичальника [PERSON] не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, зокрема у вигляді неустойки. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості про порушення зобов`язань та перевищення тіла кредиту розміру ліміту кредитування за рахунок надання позичальнику овердрафту для погашення його боргу за процентами, Банк посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк». Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи Пампушком Т.В. не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві [PERSON] до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 26 листопада 2019 року. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Не заслуговують на увагу доводи представника позивача зазначені у відповіді на відзив про те, що викладені у вказаній вище постанові висновки Великої Палати Верховного Суду не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у даній справі з огляду на відмінності порядку укладання кредитних договорів в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк» в рамках проекту Монобанк, - оскільки таке суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20. Зважаючи на викладене, суд вважає безпідставними аргументи представника позивача про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Тарифи повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування. Такі висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. З огляду на викладене не можна вважати обґрунтованими посилання представника позивача на те, що Умовами передбачено, що у разі якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного платежу, то Банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного платежу, погашення відсотків та неустойки, - оскільки такі умови кредитування сторонами у належній формі не були узгоджені. АТ «Універсал Банк» не надано суду ні в оригіналі, ні в електронних, ні у паперових копіях Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, які були надані [PERSON] через мобільний додаток та які були ним підписані накладенням електронного цифрового підпису. Підписана [PERSON] анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Як зазначив представник позивача, факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Між тим, аргументи представника позивача про те, що відповідачу було надано послуги з кредитування дистанційно та всі документи, у тому числі, Умови та правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи підписані електронним цифровим підписом відповідача та отримані ним у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Пунктом 24 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються. Приписами статті 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають. Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки. Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг. За інформацією з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Отже, посилання представника позивача на надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є неприйнятними. Твердження представника позивача, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення суперечать наведеним нормам матеріального права щодо оформлення договірних відносин сторін. Вказане свідчить про те, що АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту саме шляхом використання електронного цифрового підпису, як того передбачають вимоги Закону України «Про електрону комерцію». Тож суд не може констатувати, що АТ «Універсал Банк» діяло у передбачений кредитним договором між ними спосіб, спрямувавши частину сплачених відповідачем коштів на погашення нарахованих ним процентів за користування кредитом. Відповідно суд не може констатувати, що АТ «Універсал Банк» правильно визначило розмір спірної заборгованості за кредитом. З урахуванням викладеного, суд погоджується з запереченнями представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, що списання АТ «Універсал Банк» коштів в рахунок погашення заборгованості за процентами не свідчить про узгодження відповідачем умов про порядок сплати та розмір процентної ставки. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у визначеному позивачем обсязі. Отже, судом встановлено, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів та нарахування пені не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг Банку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та нарахування пені саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила надання банківських послуг Банку складовою частиною укладеного між сторонами договору. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків в розмірі 21836,31 грн. та нарахованої пені в розмірі 42,64 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» слід стягнути заборгованість за кредитом (тіло кредиту) у розмірі наданого відповідачу ліміту, що становить 20000 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 20000 грн., тобто 47,76 % від заявленої вимоги, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1446,17 грн., а судовий збір у сумі 1581,83 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: partial