Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача 28.10.2025, діючи в інтересах свого довірителя, звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування якої зазначає, що між відповідачем та ТОВ "Лінеура Україна" 13.01.2022 у електронному вигляді було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2810457. 17.05.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та позивачем укладено договір факторингу №17052023, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2810457 від 13.01.2022. Так позивач набув права вимоги до відповідача. У зв`язку із неповним виконанням умов договору заборгованість [PERSON] за договором № 2810457 від 13.01.2022 становить 29120,60 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним боргом, 23120,60 грн - заборгованість за відсотками. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач прохає стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати. Ухвалою судді від 18.11.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленого про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохала про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за її відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] ТОВ "Лінеура Україна" 13.01.2022 у електронному вигляді було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2810457. Згідно з умовами цього договору позичальнику надано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн строком на 360 днів, сплата процентів - кожні 30 днів, відсоткова ставка 1,99% в день. Загальні витрати за кредитом - 42984,00 грн, орієнтована вартість кредиту - 48984,00 грн. Відповідач погодився з умовами договору, підписавши його за допомогою одноразового електронного ідентифікатора В425. Вказане підтверджується копією вищевказаного договору з додатками та паспорту споживчого кредиту, не спростовано відповідачем. У подальшому 17.05.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та позивачем укладено договір факторингу №17052023, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2810457 від 13.01.2022. Відповідно до Витягу із Реєстру боржників від 17.05.2023 до цього договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2810457 від 13.01.2022 у розмірі 29120,60 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним боргом, 23120,60 грн - заборгованість за відсотками, кількість днів прострочення - 459. Всупереч умовам кредитного договору, який [PERSON] підписаний та з яким він ознайомлений, у визначений строк відповідач свої зобов`язання за договором повністю не виконав, допустив виникнення заборгованості та не повернув ні первісному кредитору, ні фактору кредитні кошти та відсотки за користування ними, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості за період з 13.01.2022 по 08.01.2023 за вищевказаним кредитним договором виникла заборгованість в загальній сумі 29120,60 грн. Із вказаного вбачається, що після отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором додаткові нарахування позивачем не здійснювалися. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054, ч.1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з приписами ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до [PERSON] . Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2810457 від 13.01.2022, як і договір факторингу від 17.05.2023 є чинними, доказів повного погашення заборгованості ні позивачу, ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача загальної заборгованості в сумі 29120,60 грн, яка включає в себе 6000,00 грн - заборгованість за основним боргом, 23120,60 грн - заборгованість за відсотками, ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, додаткових неправомірних нарахувань не містить та не спростований відповідачем. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги ТОВ ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 127081 від 01.08.2025. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в цій частині судові витрати не підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved