Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2015 по 2017 роки. За час спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.. 126 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України. Спільне життя з відповідачем не склалося, влітку 2017 року сторони припинили сімейні відносини. Спільна дитина залишилася проживати разом з позивачем, яка забезпечує йому гідні умови проживання, виховання, розвитку та навчання. З часу припинення шлюбних відносин відповідач перестав цікавитися життям і здоров`ям, потребами сина. Відповідач з сином не спілкується, не приймає участі у його житті, матеріально не забезпечує та має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 185212,16 грн. За несплату аліментів відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, крім того, відповідача як боржника оголошено в розшук. Відсутність відповідача в житті дитини підтверджується довідкою Сновського ліцею №1 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, свідченнями сусідів, які зазначають, що під час проживання позивача по за фактичною адресою проживання батька дитини жодного разу не бачили. Таким чином відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина. Вказане свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому, позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього сина, що на її думку буде відповідати інтересам дитини. У судове засідання позивач не з`явилася. У матеріалах справи наявна її заява, в якій просить справу розглянути без її участі та підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 749/1324/25 відповідача [PERSON] . Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [ADDRESS] . Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , є [ADDRESS] . Житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належить у формі приватної власності [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором купівлі - продажу від 06.04.2021. Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] належить частки частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] та частки у праві власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.06.2023. Позивач [PERSON] зареєстрована як ФОП, має постійний дохід від провадження діяльності, що підтверджується копією книги обліків доходів, витягом з реєстру платників єдиного податку. Згідно характеристики адміністратора кафе «Love-ER», [PERSON] обіймає посаду керівника, у своїй діяльності виявляє компетентність, професіоналізм, відповідальність, має повагу у колективі. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 14.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Сновського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області (ВП [NUMBER]) позивач не отримувала аліменти від [PERSON] у період з дати відкриття виконавчого провадження по 30.04.2025, що становить 185212,16 грн. Судом встановлено, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт строком на 240 годин. З характеристики [PERSON] , учня 3-А класу Сновського ліцею №1 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] навчається на середній та достатній рівень. Має нестійку увагу, недостатньо сформовані навички самостійної роботи заважають якісному засвоєнню навчального матеріалу. Потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання. Контактує в іншими учнями в класі, не пропускає уроки без поважних причин. Дитина з дорослими поводиться з повагою, ввічливо. У спілкуванні комунікабельний. Відповідно до довідки Сновського ліцею №1 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 27.05.2025 №94, мати, позивач [PERSON] , постійно цікавиться навчальними досягненнями дитини - [PERSON] , бере участь у справах класу, ліцею. Між нею та сином склалися дуже тісні і довірливі відносини. Батько, відповідач [PERSON] , за 2022/2023, 2023/2024, 2024/2025 навчальні роки жодного разу не поцікавився успіхами [PERSON] , не був присутнім на жодних батьківських зборах, класних та шкільних заходах. Жодного разу не забирав дитину додому. Участі у вихованні дитини не бере. Відповідно листа, складеного і підписаного мешканцями [ADDRESS] , що є сусідами позивача [PERSON] , підтверджується що за час проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , батька [PERSON] - відповідача [PERSON] жодного разу не бачили. Відповідно акту обстеження умов проживання від 17.07.2025 року, проведеного з метою обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , встановлено, що за адресою проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитина має окрему кімнату, є комп`ютер, 2 телефони, планшет, телевізор. Хлопчик забезпечений сезонним одягом, взуттям. Стосунки в сім`ї доброзичливі, створені належні умови для проживання та виховання дитини. З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , №08-06/2330 від 18.08.2025 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З вищевикладеного, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, які полягають в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності судом розцінюються як ухилення відповідачем від виховання сина. Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати/батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З наведених мотивів, враховуючи інтереси дитини та з метою соціального захисту її прав, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини доцільно застосувати такий крайній захід до відповідача, як позбавлення його батьківських прав. Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З матеріалів справи судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа № 749/1471/18 від 27.03.2019, виданим Щорським районним судом Чернігівської області, а тому суд вважає за недоцільне розглядати питання про повторне стягнення з відповідача аліментів. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved