Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Козар Микола Михайлович, звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: ГУПФ України у Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт належності документів, а саме: встановити, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 13 грудня 1979 року, атестат про освіту № [NUMBER] від 25.07.1979, наказ про прийняття на роботу №66-ок від 25.06.1979 року, наказ про зільнення №28-ок від 03.04.1981 року та архівний витяг від 02.10.2025 року по наказу №287-к від 08.12.1983 року належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] . Заява подана у порядку окремого провадження. Суд своєю ухвалою від 21.10.2025 року прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та заінтересованій особі копія заяви з доданими документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2025 року. Розгляд справи призначено на 09:00 годину 08.01.2026 року. Заявник у заяві (вх.№8006) просив розглянути справу у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ у Закарпатській області просить розглянути справу у відсутності представника ГУ ПФУ, враховуючи письмове пояснення (вх.№8318). Заперечень на заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами і матеріалами та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - заявник, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника (юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети). Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права розпоряджатися належним йому майном та необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав. Судом досліджено: копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , копію трудової книжки серії [NUMBER] від 13.12.1979 року, видана на ім`я « [PERSON] », дата рождения « [INFO] », дата заполнения « [INFO] » (на російській мові); копію атестату № [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] ; копію приказа №66-ок по Свалявскому автотранспортному предприятию О6034 від 25.07.1979 г. копію приказа №287-к от 08.12.1983, згідно якого: "принять на постоянную работу в цеха лесокомбината [PERSON] оператором полуавтоматической/станции/линии цеха №4 с 12.12.1983 г. по 3-му разряду" (на російській мові). На підставі досліджених доказів, судом встановлено розбіжності у написанні прізвища заявника у документах, а саме замість правильного " [PERSON] ", в документах заначено " [PERSON] " і, така обставина, перешкоджає останньому для подачі документів для оформлення пенсії за віком. Суд вважає за необхідне встановити факт належності документів про який просить заявник, оскільки в документах наявна помилка, яка виникла в зв`язку з помилковим написанням прізвища заявника, а іншого порядку встановити факт, що має юридичне значення у заявника немає. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищевказане, оцінивши достатність наданих доказів, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт, які підтверджено належними та допустимими доказами та мету встановлення факту, враховуючи, що ГПФУ у Закарпатській області заперечень на заяву, що спростовують заявлені вимоги не надано,суд доходить висновку, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, поскільки встановлення факту належності правовстановлюючих документів, про які просить заявник, в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Суд не вирішує питання про судові витрати (у відповідності ч.7 ст. 297 ЦПК України). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (роз`яснення Верховного Суду "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання).

Outcome: approved