Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. Позивач [PERSON] 21.11.2025 року звернувся із позовом до Брусницької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. (а.с.1-17). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Брусниця померла його тітка, [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] належало наступне майно: житловий будинок літ. «А» загальна площа 58.4 кв.м., житлова площа 46.9 кв.м., 1950 року будівництва, сарай літ. «Б», огорожа літ. № 1-3, загальна вартість будівель і споруд 577 715,00 грн., розташованих по [ADDRESS] . Вказує, що зазначене майно увійшло у спадкову масу та його спадкоємцями за заповітом, посвідченого секретарем Брусницької сільської ради 10 лютого 1998 року є, [PERSON] , 1961 року народження, так як з народження і на день смерті проживав разом з [PERSON] в її будинку в [ADDRESS] , вели спільне госполдарство. Зазначає, що звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Враховуючи те, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звертатися із даним позовом до суду. За таких обставин, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви, клопотання учасників справи інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2025 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08 січня 2026 року. (а.с.19) У підготовче засідання 08 січня 2026 року сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] скерував 07.01.2026 року на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути без сторони позивача. (а.с. 25) Відповідач: представник Брусницької сільської ради Шемчук В.М., 08.12.2025 скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без участі, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог та визнає їх, справу просить слухати, без участі представника сільської ради. (а.с.20) Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривш їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 19.06.2007 року, [PERSON] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 36. (а.с.9). Згідно копії заповіту посвідченого виконавчим комітетом Брусницької ради народних депутатів Кіцманського району Чернівецької області від 10.02.1998 року, який зареєстровано в реєстрі за № 27, вбачається, що [PERSON] , мешканка с.Брусниця, Чернівецького району, Чернівецької області, у разі її смерті, заповіла усе своє майно [PERSON] . (а.с.10) Відповідно до довідки №02-17/434 від 14.10.2025, виданої виконкомом Брусницької сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області, встановлено, що померла [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за місцем постійного проживання у житловому будинку [ADDRESS] з 1924 року по день смерті. Померла [INFO] , а/з про смерть №36 від 19.06.2007 року. На день смерті [PERSON] , крім померлої, у житловому будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. За няавними у виконавчому комітеті сільської ради відомостями, спадкоємцем по заповіту, який посвідчено виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 10.02.1998 року за реєстровим №27, є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає в [ADDRESS] з народження і по теперішній час. (а.с.11) Крім того, згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами та довідки-характеристики № 48/1 від 09.11.2025 року, встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , побудований в 1950 року, та складається з: житловий будинок літ. «А» загальна площа 58.4 кв.м., житлова площа 46.9 кв.м., сарай літ. «Б», огорожа літ. № 1-3, загальна вартість будівель і споруд 577 715,00 грн. (а.с.12-17) Відповідно до відповіді, наданої завідувачем Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області А.М. Беженар, на запит Кіцманського районного суду Чернівецької області, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за даними Кіцманської державної нотаріальної контори не заводилась. На підтвердження також скеровано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 83537714. (а.с.23-24) Проте, як встановлено судом, позивач [PERSON] не може оформити право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Застосовані норми права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, перебіг якого починається з дня смерті спадкодавця. У цей строк спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, вправі подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом указаного строку спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він є таким, що не прийняв її. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1950 році, тобто до 05.08.1992 року, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи. Оскільки прийняття в експлуатацію таких будівель на час збудування житлового будинку час не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно. При цьому, позивач спадщину прийняв, оскільки у визначений ЦК України строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на будівлі. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved