Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності, треті особи: [PERSON] , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС №7141. Позов обгрунтовує тим, що 01.0.2005 року вона та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 01 серпня 2005 року. В період шлюбу ними, спільними зусиллями та за спільні кошти нами було куплено майно, а саме: - автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, номер та серія знака [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, код кольору- колір: 8- сірий, типу кузова: Легковий седан, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498 . Вказаний автомобіль зареєстровано в територіальному сервісному центрі МВС № 7141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС У Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Доказом даного твердження є відповідь на запит державного нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з територіального сервісного центру МВС № 7141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС). [INFO] помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 27.05.2024 року [PERSON] склав заповітне розпорядження згідно якого заповідав [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу м. Черкаси Харченко М.М. У встановлений законом шестимісячний строк вона подала до Другої черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Заяву про прийняття спадщини подала також відповідач по справі [PERSON] (дочка спадкодавця). Заяву про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця [PERSON] подав [PERSON] (син спадкодавця). Спадковим майном після смерті її чоловіка є також квартира [ADDRESS] , на яке нею, [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] отримано правовстановлюючі документи, а саме : - на 5/6 частин квартири [ADDRESS] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.03.2025 року на ім`я [PERSON] , у тому числі на частку майна, від якої відмовився спадкоємець за заповітом [PERSON] . - на 1/6 частину квартири [ADDRESS] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] від 12.03.2025 року. Після видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , я звернулася до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину автомобіля та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від частки автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498. 30.09.2025 року державний нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори Світлана Перкалюк прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , а саме відмовила [PERSON] , дружині померлого, у видачі свідоцтва про право власності , свідоцтва про право на спадщину за законом , та відмовила [PERSON] , дочці померлого, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498, що залишився після смерті їхнього чоловіка та батька [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріус в усному порядку повідомив, що при відсутності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498 який зареєстровано на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] буде оформлятися в судовому порядку Просить суд визнати за нею у порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на частину автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498, який зареєстровано за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на частину автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498, який зареєстровано за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2025 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрите загальне позовне провадження у справі Витребувано у Другій черкаській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надіслали до суд заяву. в якій справу просили розглянути у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутності та зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Повідомила, що 1/3 частину автомобіля не бажає спадкувати, оскільки правильним буде аби успадкувала вказану частку автомобіля позивач [PERSON] , оскільки вона здійснила догляд та поховання її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник третьої особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВЧС в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 01.0.2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 01 серпня 2005 року. В період шлюбу ними, спільними зусиллями та за спільні кошти нами було куплено майно, а саме: - автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, номер та серія знака [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, код кольору- колір: 8- сірий, типу кузова: Легковий седан, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498. Як вбачається з договору купівлі-продажу № 267 від 20 лютого 2007 року укладеного між АТ «Українська автомобільна корпорація» «Продавець» та фізична особа [PERSON] «Покупець» уклали договір згідно якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець оплатити і прийняти автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y. Вказаний автомобіль зареєстровано в територіальному сервісному центрі МВС № 7141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС У Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Доказом даного твердження є відповідь на запит державного нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з територіального сервісного центру МВС № 7141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС). [INFO] [PERSON] помер що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 27.05.2024 року [PERSON] склав заповітне розпорядження згідно якого заповідав [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу м. Черкаси Харченко М.М. У встановлений законом шестимісячний строк позивач подала до Другої черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Заяву про прийняття спадщини подала також відповідач по справі [PERSON] (дочка спадкодавця). Заяву про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця [PERSON] подав [PERSON] (син спадкодавця). Спадковим майном після смерті [PERSON] є також квартира [ADDRESS] , на яке нею, [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] отримано правовстановлюючі документи, а саме : - на 5/6 частин квартири [ADDRESS] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.03.2025 року на ім`я [PERSON] , у тому числі на частку майна, від якої відмовився спадкоємець за заповітом [PERSON] . - на 1/6 частину квартири [ADDRESS] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] від 12.03.2025 року. Після видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] звернулася до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину автомобіля та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від частки автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498. 30.09.2025 року державний нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори Світлана Перкалюк прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , а саме відмовила [PERSON] , дружині померлого, у видачі свідоцтва про право власності , свідоцтва про право на спадщину за законом , та відмовила [PERSON] , дочці померлого, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498, що залишився після смерті їхнього чоловіка та батька [PERSON] , який помер [INFO] . Приймаючи таке рішення, нотаріус послався на те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Нотаріус зазначила , що спадкоємці не надали документ, що підтверджує право власності на автомобіль спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з роз`яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі № 161/14048/19 колегія суддів звертає увагу на те, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Отож, враховуючи вищевказані матеріальні норми вбачається, що автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] померлого [INFO] та [PERSON] . В даному випадку вірним способом захисту прав [PERSON] є визнання права власності на частину вказаного автомобіля . Інша частин частина автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 24.02.2007 року, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1498 є спадковим майном, на яке необхідно визнавати право власності в порядку спадкування за законом, а саме 1/6 частина автомобіля за мною, [PERSON] , а інші 2/6 частини автомобіля за [PERSON] (з урахуванням того, що син спадкодавця відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] ). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст. 1296 ЦК України). Згідно з положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю. Судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору слід залишити за позивачко за її заявою На підставі викладеного,

Outcome: approved