Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Адвокат Левенець Л.В. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га, розташовану в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського (колишнього Городенківського) району Івано-Франківської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 2621681601:01:003:0033. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивачки [PERSON] у 2014 році виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області. 24.02.2015 [PERSON] видано Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-2601105352015 на земельну ділянку площею 0,3000 га в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621681601:01:003:0033. Рішенням двадцять дев`ятої сесії Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 1038-29/2015 від 03.04.2015 затверджено проект землеустрою та надано безоплатно у власність [PERSON] вищезгадану земельну ділянку. [PERSON] помер [INFO] , заповітного розпорядження на випадок своєї смерті не залишив. На час смерті [PERSON] проживав та вів спільне господарство разом з дружиною [PERSON] , яка прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом. 22 вересня 2014 року [PERSON] склала на користь позивачки заповіт, яким заповів їй все своє майно. Заповіт посвідчений секретарем Котиківської сільської ради, зареєстрований у реєстрі за № 59, ніким не скасовувався та не оскаржувався. [PERSON] померла [INFO] . На час смерті у житловому господарстві спадкодавець була зареєстрована сама. Реалізовуючи свої спадкові права, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Совик Н.Д., яка завела спадкову справу № 18/2024. Нотаріус встановила, що до складу спадщини [PERSON] входить також земельна ділянка її чоловіка [PERSON] , спадщину якого вона фактично прийняла, але при житті юридично не оформила. 09 вересня 2025 року нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину, на належну [PERSON] земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї у спадкодавця. У постанові нотаріус також зазначила, що вона здійснила перевірку за даними Спадкового реєстру, згідно з якими [PERSON] заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася. Підставою виникнення права власності [PERSON] на земельну ділянку стало рішення сесії Котиківської сільської ради від квітня 2015 року. Проте, останній не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку, оскільки захворів та в липні 2015 року помер. Після смерті [PERSON] його спадщину прийняла дружина [PERSON] , однак юридично її не оформила. Позивачка фактично реалізувала свої спадкові права після смерті [PERSON] , подала до приватного нотаріуса Коломийського РНО заяву про прийняття спадщини, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно у спадкодавця, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 07.11.2025 представник позивачки через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про зміну предмета позову, з доказами надіслання її копії відповідачу, та просила визнати за позивачкою право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,3000 га, розташованої в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського (колишнього Городенківського) району Івано-Франківської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621681601:01:003:0033, з правом отримання правовстановлюючого документу про право власності на цю земельну ділянку на ім`я спадкоємця [PERSON] , оскільки до складу спадщини входить, зокрема, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Ухвалою суду від 27.11.2025 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, так як заява подана з додержанням вимог ст.49 ЦПК України, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки адвокат Левенець Л.В. 08.01.2026 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Городенківська міська рада через систему «Електронний суд» 06.10.2025 та 25.11.2025 надіслала до суду заяви, де зазначила, що із заявою про зміну предмета позову ознайомлена, не заперечує проти її прийняття судом, справу просить розглядати без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Так, статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Судом встановлено, що приватним підприємством ПП «Геоінформатика» на замовлення [PERSON] у 2014 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства у с. Котиківка урочище «Деренівка» Городенківського району Івано-Франківської області, внаслідок чого земельна ділянка була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі із присвоєнням відповідного кадастрового номеру 2621681601010030033 та площі 0,3000 га. Рішенням 29 сесії шостого демократичного скликання Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 1038-29/2015 від 03 квітня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Деренівка» с. Котиківка (в межах населеного пункту) Городенківського району Івано-Франківської області» затверджено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3000 га гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 262 168 1601:01:003:0033, яка знаходиться в урочищі «Деренівка» с. Котиківка за рахунок земель запасу Котиківської сільської ради; надано безоплатно у власність земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Деренівка» с. Котиківка площею 0,3000 га. Цим же рішенням зобов`язано [PERSON] виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст.96 Земельного кодексу України; провести державну реєстрацію земельної ділянки та право власності на неї у встановленому законодавством порядку. [PERSON] помер [INFO] у віці 82 роки у с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 21 липня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2015 року виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 802, виданої 28 липня 2015 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , 1933 р.н., та [PERSON] , 1937 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 1958 р. виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 13 лютого 1958 р. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 1959 р., з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 77 від 11 грудня 1958 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 1980 р., з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 60 від 06 вересня 1980 р. Із копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00047560100, сформованого 19 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Совик Н.Д., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 19 від 12 квітня 1962 р. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 82462703, виданої 08.09.2025 приватним нотаріусом Совик Н.Д. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його дружина [PERSON] , дочка - позивачка [PERSON] та син [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Діти спадкодавця: дочка [PERSON] та син [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,3000 га, кадастровий номер: 2621681601:01:003:0033, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташована в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, на яку [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації, однак не здійснив державну реєстрацію свого права власності. [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця не зверталася. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82462694, виданою 08.09.2025 приватним нотаріусом Совик Н.Д., підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Сидорук Л.О. 22.08.2002 на спеціальному бланку ВАА № 855336, зареєстрованим в реєстрі за № 1537, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , усе своє майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] . За заповітом, посвідченим 22 вересня 2014 року секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 59, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , все майно без будь-яких обмежень заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Заповіти чинні, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 8286330 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1537) та за № 56571880 (номер в реєстрі нотаріальних дій 59), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 82463585, виданої 09.09.2025 приватним нотаріусом Совик Н.Д. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Враховуючи вищенаведене, заповіт, складений [PERSON] 22.09.2014 (номер в реєстрі нотаріальних дій 59), скасував заповіт, складений нею 22.08.2002 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1537). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 86 років у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 488 від 12 вересня 2024 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; на день її смерті за вказаною адресою зареєстрованих не було, що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] , виданої 13.09.2024 ЦНАП Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 18/2024, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Совик Н.Д., вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (19.10.2024). Копією Витягу № 78812183 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 19.10.2024 приватним нотаріусом Совик Н.Д., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 73158815 (номер у нотаріуса 18/2024), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Син спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , на час смерті матері [PERSON] ( [INFO] ) був особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, що стверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого 18.02.2020 Пенсійним фондом України. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» він вважається непрацездатною особою, а отже, має право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачці [PERSON] . Однак, 08.06.2025 [PERSON] подав приватному нотаріусу Совик Н.Д. заяву про відмову від спадщини, де вказав, що йому було відомо про смерть матері, проте він свідомо спадщину не прийняв, оскільки на момент її смерті не проживав з нею та не подав жодному нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Він є таким, що спадщину, яку міг би успадкувати, як спадкоємець за законом обов`язкової частки у спадщині, у тому числі майно, про яке йому невідомо на час подання заяви, він не прийняв, а тому внаслідок неподання своєчасно заяви про прийняття спадщини відмовився від її прийняття. Інших спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлої немає. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,3000 га, кадастровий номер: 2621681601:01:003:0033, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташована в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак за життя процедуру приватизації земельної ділянки, розпочату спадкодавцем,не закінчила, право власності на спадкове майно не оформила. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2621681601:01:003:0033становить 14198,22 грн, що стверджується копією витягу № НВ-2601189622025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованого 15.09.2025. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Совик Н.Д. постановою від 09.09.2025 № 80/02-14 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезгадану земельну ділянку з посиланням на те, що [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та фактично прийняла спадщину, але за життя право власності на спадкове майно не оформила. Оскільки [PERSON] за життя право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 2621681601:01:003:0033 у встановленому, станом на 2015 рік, законодавством порядку не набув (не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно), тому видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємцю за заповітом [PERSON] , на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] неможливо. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, а саме п.8-1 ч.1 ст.18, чинній у редакції станом на 2015 рік, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів місцевого самоврядування. Копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601105352015, сформованого 24.02.2015, свідчить про те, що право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га, кадастровий номер 2621681601:01:003:0033, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області, не зареєстровано. Пунктом «а» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до абзацу 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК України). Заначені висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20 та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що за позивачкою [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка була спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , слід визнати право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,3000 га, кадастровий номер 2621681601:01:003:0033,призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Деренівка» с. Котиківка Коломийського району Івано-Франківської області,як таке, що входить до складу спадщини, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації даної земельної ділянки, отримав рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, однак державну реєстрацію права власності не провів. [PERSON] за життя не закінчила процедуру приватизації земельної ділянки, розпочату її чоловіком [PERSON] , право власності на спадкове майно не оформила. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 181, 182, 316, 317, 325, 328, 373, 375, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 116, 125, 126, 152 ЗК України,

Outcome: approved