Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

03 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за за договором кредиту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 березня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач уклали договір про надання коштів у кредит № 8862383, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн строком на 360 днів (з 01.03.2025р. по 23.02.2026р.), із процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісією за надання кредиту у розмірі 17,25% від суми наданого кредиту. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту, нараховується пеня в розмірі 350 гривень за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 278366. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором №8862383 від 01 березня 2025 року. Відповідач не виконує свого зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості становить 26570,22 гривень, з яких: 6929,59 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 5990,63 гривень - заборгованість за відсотками, 13650 гривень - заборгованість за пенею. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованість за кредитним договором № 8862383 від 01 березня 2025 року у розмірі 26570,22 грн, судові витрати у розмірі 2422,4 грн сплаченого судового збору та 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 14:00 05 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк», розгляд справи відкладено до 29.12.2025 року. 26.12.2025 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 66 на звороті). 10.12.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 68). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії (надійний) №8862383, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту (а.с. 15 - 22). Основні умови кредитування згідно договору про договір кредитної лінії №8862383 від 01.03.2025 року: сума кредиту - 7000 гривень (п. 2.2.1); строк кредитування/строк договору - 360 днів (п. 2.2.2); розмір першого обов`язкового платежу - 3202,50 грн, дата сплати першого обов`язкового платежу - 30.03.2025 року (п.2.2.3-2.2.5); процентна ставка/день - 0,95 % (фіксована); комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1207,50 гривень) (п. 2.2.8); дата надання кредиту - 01.03.2025 року; дата повернення кредиту - 23.02.2026 року; орієнтовна загальна вартість кредиту - 32147,50 гривень; неустойка - 350 гривень в день. Позичальник перед укладенням (підписанням) договору ознайомився з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить, в тому числі, проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послугами, які ним надаються (п. 5.1). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 278366, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, позичальник/відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким/якою укладено договір №8862383 від 01.03.2025 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась за посередництвом системи BankID НБУ при укладенні такого договору: 8862383 - 01.03.2025 21:46:53 (а.с. 22 зворот). З листа ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 16.10.2025 року № 16/10/25-15794 вбачається, що останнім було перераховано грошові кошти [PERSON] за кредитним договором № 8862383 (а.с. 23). Згідно з довідкою №КД-000059849 від 13 жовтня 2025 року, ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції 01 березня 2025 року на суму 7000 гривень на картку [NUMBER] (а.с. 23 зворот, 24). З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 17.12.2025 року № 20.1.0.0.0/7-251216/103221-БТ, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , з виписки по рахунку встановлено, що 01.03.2025 року [PERSON] надійшли кошти в сумі 7000 грн (а.с. 74-75). Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 16 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Фінпром маркет» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором кредитної лінії №8862383 від 01.03.2025 року (а.с. 25 - 29). Відповідно до реєстру прав вимоги №16/10/25-01 до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26570,22 гривень, що складається з 6929,59 гривень заборгованості за тілом кредиту, 5990,63 гривень заборгованості за відсотками, 13650 гривень заборгованості за пенею (а.с. 29 зворот - 30). Отже, позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №8862383 від 01.03.2025 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідача за договором кредитної лінії №8862383 від 01.03.2025 року складає 26570,22 гривень, з яких 6929,59 гривень - залишок заборгованості за тілом кредиту; 5990,63 гривень - залишок заборгованості за відсотками, 13650 гривень - залишок заборгованості за пенею. При цьому, відповідачем частково було здійснено погашення кредитної заборгованості, а саме, 29.03.2025 року в сумі 867,23 гривень, 29.03.2025 року в сумі 2304,75 гривень, 30.04.2025 року в сумі 2050,74 гривень, 30.04.2025 - 350 грн, 30.04.2025 - 100 грн, 29.05.2025 - 1909,09 грн, в загальній сумі 7582,41 грн (а.с. 11 зворот - 14). Згідно з розрахунком заборгованості, наданої позивачем, заборгованість відповідача за договором кредитної лінії №8862383 від 01.03.2025 року станом на 24.10.2025 року складає 26570,22 гривень, з яких 6929,59 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 5990,63 гривень - сума заборгованості за відсотками, 13650 гривень - залишок заборгованості за пенею (а.с. 7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 01 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору кредитної лінії №8862383 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача ТОВ «Фінпром маркет» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на дату звернення заборгованість по кредиту становить 26570,22 гривень, з яких 6929,59 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 5990,63 гривень - сума заборгованості за відсотками, 13650 гривень - залишок заборгованості за пенею. Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного кредитного договору отримав кредит, однак, в обумовлений договором строк його не повернув, а тому позов в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6929,59 грн підлягає до задоволення. Враховуючи розмір процентної ставки 0,95% в день (п. 2.2.8 кредитного договору) та умови договору вимоги про стягнення заборгованості по процентах також підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 13650 грн за кредитним договором суд зазначає наступне. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час. Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене та те, що неустойка за кредитним договором нарахована за період з 30.04.2025 по 06.08.2025, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), що встановлено пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022. З урахуванням вище зазначеного, заборгованість за неустойкою за кредитним договором нарахована позивачем за період з 30.04.2025 по 06.08.2025 у розмірі 13650 грн стягненню не підлягає. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було частково сплачено заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 7582,41 грн, з яких 350 грн позивачем було спрямовано на погашення неустойки за кредитом. Оскільки заборгованість за неустойкою за кредитним договором, нарахована позивачем у період дії воєнного стану, стягненню не підлягає, тому вказану суму необхідно зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками (5990,63 - 350 = 5640,63). Таким чином, загальна сума заборгованості за спірним кредитним договором становить 12570,22 грн Отже, суд з викладених підстав і мотивів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі стягнення з відповідача в користь позивача фактично отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів загальній сумі 12570,22 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (47%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1139 грн. Оскільки заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн є співмірними із критеріями, передбаченими ч.4 ст.137 ЦПК України, а також підтверджується наданими суду доказами, їх слід також стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог (47%), що становить 2115 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial