Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Орган опіки і піклування Кропивницької міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2019 р. було задоволено заяву громадянки [PERSON] про усиновлення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та внесено зміни до актових записів про народження дітей. Відповідно до заяви [PERSON] від 10.12.2019 р. їй було передано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, вже через рік після проживання разом з [PERSON] діти 28.12.2020 р. були доставлені матір`ю до комунального закладу «Рівненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради та залишені нею в закладі. [PERSON] жорстоко поводилась з дітьми, що вплинуло на їх психологічний стан, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками, залишивши дітей у державному закладі і за час перебування їх в установі не цікавилась дітьми. Згідно з рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 29.07.2021 р. у цивільній справі № 566/134/21 за позовом матері [PERSON] усиновлення скасовано та внесено зміни до актових записів про народження дітей. Однак постановою Рівненського апеляційного суду від 05.07.2022 р. рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 29.07.2021 р. скасовано та внесено зміни до актових записів по народження дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання та утримання малолітніх дітей. Позивач в інтересах дітей просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; дітей передати на опікування органу опіки та піклування Кропивницької міської ради; стягнути з відповідача аліменти у розмірі заробітку (доходу) на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь тих осіб або установ, яким будуть передані діти, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , потім продовжити стягнення у розмірі 1/3 заробітку (доходу) до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , потім продовжити стягнення у розмірі заробітку (доходу) до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Також просив у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» накласти заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки (кадастровий номер 5623855100:01:006:0121), які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.09.2022 року зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Млинівського районного суду Рівненської області. 24.10.2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області; задоволено клопотання учасників про виклик свідків. У судовому засіданні представник позивача органу опіки і піклування Кропивницької міської ради Горін І. М. у режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Пояснив, що покинуті відповідачем діти були влаштовані в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , у зв`язку із воєнним станом вони виїзджали з нею закордон, а у подальшому повернулися в Україну та на даний час влаштовані тимчасово у біологічної бабусі [PERSON] , яка проживає у м. Кропивницькому. Представник позивача наголосив, що в медичних документах відповідача [PERSON] немає посилання, що вона не може виконувати обов`язки матері. На даний час діти не бажають повертатися до [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача патронатний вихователь [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву від 20.07.2023 року (одержана судом 07.09.2023, т. 2 а.с. 89-90), у якій просила розгляд справи провидити без її участі, задовольнити позовні вимоги органу опіки та піклування в повному обсязі та ухвалити рішення в інтересах дітей. Крім того [PERSON] надіслала до суду письмові пояснення від 20.07.2023 року (одержані судом 07.09.2023, т. 2 а.с. 91-92), у яких зазначила, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, вона разом з дітьми перемістилась до Французької Республіки, містечка Сен-Відаль. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у її сім`ї як патронатного вихователя перебували з 19.10.2023 р. На момент влаштування в патронатну сім`ю діти були дуже травмовані психологічно та зневірені у майбутньому, вони розповідали, що весь час чекали свою маму в притулку, але вона до них не приходила, почували себе зрадженими. Усі діти прибули до її сім`ї хворими на енурез, [PERSON] боялась людей, постійно мовчала, була неконтактною. Діти розповідали, що під час проживання в сім`ї [PERSON] вони спали на одному ліжку в холодному коридорі, вона дітей багато сварила, кричала на них, била так званою «лозиною», добре годувала, іноді давала цукерки, наполягала на тому, щоб вони називали її мамою. [PERSON] вказує, що їй довелося прикладати чималих зусиль, щоб реабілітувати дітей, привести їх у нормальний психологічний стан, діти навчаються, розвиваються, мають змістовне дозвілля, займаються спортом, стали більш врівноваженими та контактними, не мають енурезу. На даний час діти не згадують про [PERSON] та не бажають повертатись в її сім`ю. За весь час перебування дітей в її сім`ї [PERSON] їй не телефонувала, листів не надсилала, дітьми не цікавилась, матеріальної допомоги на дітей не надавала. [PERSON] підтримує позовні вимоги органу опіки і піклування Кропивницької міської ради в повному обсязі, вважає повернення дітей в сім`ю [PERSON] не можливе, буде суперечити їх інтересам. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення від 28.03.2023 № 988/02-13/23 (т. 1 а.с. 227-232), у яких зазначив, що у повному обсязі підтримують позовні вимоги органу опіки і піклування, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх трьох дітей, просять розгляд справи провести без їх участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Зазначила, що належним чином виконувала батьківські обов`язки по відношенню до дітей, проте за станом здоров`я не могла в подальшому піклуватися про них, а тому їх залишила у спеціалізованому закладі. Оскільки має онкологічне захворювання, на даний час проходить лікування у Німеччині, тому не може фізично опікуватися дітьми та забезпечувати їх. На запитання, чи хотіла би повернути дітей, відповідач пояснювала, що у неї суперечливі відчуття, вона не може давати дітям надію, не зможе фізично забезпечувати життя дітей, не зможе сумісно проживати з дітьми за станом здоров`я. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Піліпенко Д. О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. У відзиві від 11.11.2022 року, одержаному судом 16.11.2022 року (т. 1 а.с.77-136), представник відповідача вказує, що відповідач не погоджується із поданою позовною заявою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що в лютому 2021 [PERSON] звернулася із позовною заявою про скасування усиновлення дітей та рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 29.07.2021 року у справі №566/134/21 її позовні вимоги були задоволені, усиновлення нею трьох дітей було скасовано. Отже вона в законний спосіб припинила усиновлення. Вважає, що відповідач сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, цікавилася дітьми, писала листи, щоб дізнатися, де вони, та заперечує щодо застосування фізичного та/або психологічного насильства відносно них. Неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з метою заслуховування їх думки, у судовому засіданні в режимі відеоконференції між Подільським районним судом м. Кропивницького та Млинівським районним судом Рівненської області в присутності психолога [PERSON] та представника органу опіки і піклування Горіна І. М. розповіли, де на даний час навчаються, повідомили, що проживають з біологічною бабусею [PERSON] у м. Кропивницькому, їм там добре, вони не хотіли б, щоб їх кудись забрали від бабусі. Діти пам`ятали патронатного вихователя [PERSON] , але не пам`ятали [PERSON] , не погодилися б повернутися до [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Кропивницького свідок [PERSON] - патронатний вихователь, в сім`ї якої виховувалися діти до моменту усиновлення, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснила, що діти - сестри [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] потрапили для патронату із неблагополучної сім`ї. Відповідач [PERSON] була кандидатом, яка захотіла всиновити цих дітей. Свідок не приховувала інформацію про дітей, навпаки повідомляла, що діти складні, легко з ними не буде. Вважає, що оскільки відповідач [PERSON] відмовилась від дітей, її слід позбавити батьківських прав щодо них. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Кропивницького свідок [PERSON] - кандидат психологічних наук, доцент кафедри психології ЦДПУ імені Володимира Винниченка, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснила, що займалася суто психологічним станом дітей, та надавала висновки, які є в матеріалах справи. Зазначила, що всі троє дітей, яких привела [PERSON] для виявлення психологічного стану після того, як їх залишила [PERSON] , були емоційно вразливі, в незадовільному стані, їм потрібна була психологічна підтримка, вони згадували [PERSON] , всі казали про покарання металевим дротом, що виганяла їх в коридор. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] - дружина брата відповідача, а також [PERSON] - мати відповідача, які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснили, що відповідач [PERSON] усиновила хворих трьох дітей, проте вона старалася бути хорошою матір`ю для них, але їй було важко з ними, діти не дуже гарно до неї відносилися, не називали її матір`ю. Батьки [PERSON] допомагали у догляді за дітьми, особливо батько, але після смерті батька, стан здоров`я погіршувався і у відповідача, і у її матері. [PERSON] хворіла, опікуватися дітьми не було кому, тому завезли їх в реабілітаційний центр. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2019 року у справі №404/7847/19 було задоволено заяву [PERSON] про усиновлення та оголошено її усиновлювачем трьох малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Прізвища усіх дітей замінено на [INFO] , по батькові - на [INFO] , місце народження на - смт. Млинів Млинівський район Рівненська область Україна. Вказані зміни було внесено до актових записів про народження дітей. Відомості про батьків дітей було виключено з актових записів про їх народження, та записано матір`ю [PERSON] , батьком - зі слів [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Ім`я дітей, дати народження, дати реєстрації народження дітей залишено без змін (т. 1 а.с. 26-28). Відповідно до повторно виданих свідоцтв від 03.08.2022 (т. 1 а.с. 8-10) про народження дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , їх батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Однак вже через рік після проживання разом з [PERSON] усиновлені діти були доставлені матір`ю та з 29.12.2020 влаштовані до комунального закладу «Рівненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради та залишені нею в закладі, що підтверджується заявою [PERSON] від 11.12.2020 (т. 1 а.с. 96), довідкою служби у справах дітей від 31.12.2020 (т. 1 а.с. 115). У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області із позовом про скасування усиновлення та внесення змін в актові записи. Згідно з рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 29.07.2021 р. у цивільній справі № 566/134/21 (суддя Бандура А. П.) позовну заяву [PERSON] до служби у справах дітей Дубенської РДА, третіх осіб - Млинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану та комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради про скасування усиновлення та внесення змін в актові записи - задоволено; скасовано усиновлення нею малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановленого рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2019 року; внесено зміни до актових записів, шляхом поновлення відомостей, записаних до усиновлення дітей (т. 1 а.с. 29-32). Проте, постановою Рівненського апеляційного суду від 05 липня 2022 року у справі №566/134/21 задоволено апеляційну скаргу Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради; рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2021 року скасовано; у задоволенні позову [PERSON] до Служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог - Млинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Львів), Комунальний заклад «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради про скасування усиновлення та внесення змін в актові записи відмовлено (т. 1 а.с. 33-36). При цьому Рівненський апеляційний суд у постанові від 05 липня 2022 року вказав, що суд першої інстанції не дав оцінки медичним документам, на які посилалась позивачка. Не звернув уваги на те, що жоден із діагнозів, вказаних спеціалістом у консультаційних висновках, не є тим захворюванням, яке, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 238 СК України, дає підстави для скасування усиновлення. Окрім цього, консультаційні висновки спеціаліста - дитячого психіатра містять для матері рекомендації - психокорекція. Тобто, матір дітей за рекомендацією лікаря мала проявити піклування про здоров`я дітей, їх лікування. Апеляційний суд звернув увагу на те, що консультаційні висновки з рекомендаціями лікаря були складені 21, 24 грудня 2020 року, а [PERSON] помістила дітей до КЗ «Рівненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» вже 29 грудня 2020 року. Зазначене свідчить, що мати дітей проігнорувала рекомендації лікаря, не прийняла будь-яких заходів для лікування дітей чи їх реабілітації, свідомо ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо піклування про їх здоров`я, навпаки через декілька днів після консультацій дитячого лікаря залишила дітей у Центрі, повідомивши адміністрацію, що повертати дітей у сім`ю не буде (т. 1 а.с.33-36). Зазначене дало суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що стосунки, які склалися між [PERSON] та усиновленими дітьми, залежать виключно від волі матері, а підстав, які незалежно від її волі позбавляли б її можливості виконувати батьківські обов`язки, передбачені ст.150 СК України, не встановлено, оскільки саме вона не має бажання спілкуватися з усиновленими дітьми, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року касаційну скаргу представника [PERSON] було залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного суду від 05 липня 2022 року у справі № 566/134/21 - без змін (т. 1 а.с. 171-180). Згідно висновку органу опіки та піклування Кропивницької міської ради від 01.09.2022 (т. 1 а.с. 140-143) орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначає, що відповідач жорстоко поводилась з дітьми, застосовуючи до них фізичне покарання, не дбала про стан здоров`я дітей, їх фізичний та моральний розвиток, покинувши дітей в державному закладі, фактично відмовилась від них. Представник відповідача [PERSON] надав документи, що підтверджують перебування відповідача з 26.09.2022 по 28.09.2022 у клініці на лікуванні у Німеччині (т. 1 а.с. 129-132) та консультаційний висновок спеціаліста (психіатра) від 01.11.2022 (т. 1 а.с. 133) щодо стану її здоров`я, які не містять посилання про неможливість виконання [PERSON] обов`язків матері. На підставі наказу управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради від 26 лютого 2025 року № 06-вл неповнолітні діти дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] (т. 2 а.с. 244) та додано характеристики дітей (т. 2 а.с. 245-247). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Згідно з частиною четвертою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст. 171 СК України). Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, Верховний Суд наголошував, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини(пункт 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини). Ухилення усиновлювачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, їхня відмова від неї і бажання скасувати усиновлення є підставою для позбавлення усиновлювачів батьківських прав щодо такої дитини та стягнення аліментів на її утримання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 (провадження № 61-189св22). Після скасування усиновлення [PERSON] не повернула дітей до місця походження, тому 19.10.2021 р. дітей працівником управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Горіним І. М. та патронатним вихователем [PERSON] з м.Рівного було повернуто до м. Кропивницького. Діти перебували в сім`ї [PERSON] . Під час психологічного обстеження дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] 19.02.2022 року спеціалістом-психологом кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології ЦДПУ імені Володимира Винниченка [PERSON] в індивідуальних бесідах встановлено, що дівчата проявляли тривожність, боялися покарання, [PERSON] застосовувала до них для покарання металевий предмет, яким вона їх била і виставляла роздягнутими у холодний коридор, діти систематично піддавалися фізичному та психологічному насиллю зі сторони прийомної мами [PERSON] , вона кричала на них, заставляла залишати будинок і гратися лише на вулиці. Зазначене підтверджується складеними висновками за результатами психологічного обстеження дітей (т.1 а.с. 37-44). Отже [PERSON] жорстоко поводилась з дітьми, що вплинуло на їх психологічний стан, нехтувала своїми батьківськими обов`язками, залишивши дітей у державному закладі та за час перебування їх в установі не цікавилась ними. Після постанови Рівненського апеляційного суду від 05 липня 2022 року, якою скасовано рішення суду 1 інстанції про скасування усиновлення, [PERSON] не намагалася повернути дітей в свою сім`ю, надсилала листи на адресу позивача, які носили формальний характер та були типовими (а.с. т. 1 а.с. 123-127). Вищевикладені обставини свідчать про ухилення усиновлювачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання усиновлених трьох дітей, її відмова від них і бажання скасувати усиновлення є підставою згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення її батьківських прав щодо цих дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідатиме інтересам усіх трьох дітей. [PERSON] на праві приватної власності належать житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка (кадастровий номер 5623855100:01:006:0121), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2022 (т. 1 а.с. 45-46) та рішенням від 22.12.2016 р. № 409, яким перейменовано вулицю Щорса на вулицю Злуки в селищі Млинів (т. 1 а.с. 47). Оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, відповідач хоч і перебуває на даний час на лікуванні за кордоном, однак має у власності нерухоме майно, враховуючи положення ст.ст. 166, 180-183, 191 СК України, підлягають задоволенню вимоги позивача в інтересах дітей щодо стягнення із [PERSON] аліментів на їх утримання. Крім того, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. У разі визнання батьків або одного з них рішенням суду безвісно відсутніми дитина має право на утримання за рахунок їх коштів і майна. Батьки або інші законні представники не мають права без дозволу органу опіки та піклування, наданого відповідно до закону, вчиняти від імені малолітньої дитини правочини, визначені частиною другою статті 177 Сімейного кодексу України. На вчинення неповнолітньою особою правочинів, передбачених частиною другою статті 177 Сімейного кодексу України, має бути одержана згода батьків або інших законних представників такої особи та дозвіл органу опіки та піклування відповідно до закону. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Інші права дитини на майно та порядок їх захисту встановлюються законами України. Тому в інтересах дітей, на підставі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» слід накласти заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки (кадастровий номер 5623855100:01:006:0121), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належать [PERSON] . Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги органу опіки і піклування Кропивницької міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню, витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені відповідачем, стягненню з позивача не підлягають. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, із відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved