Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

Зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 17.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №8366854 (надалі - Договір позики). За умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. строк позики - 360 днів ( з 17.06.2025 по 11.06.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 517,50 грн. У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 150 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 884012, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - 3111222i@gmail.com у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №8366854 від 17.06.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією АТ «ЮНЕКС БАНК» про здійснення платіжної операції №032571022911. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконавв повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 16.10.2025 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8369657 від 18.06.2025 р. Так, згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до Позивача - є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року в тому числі до Відповідача в сумі 12111,00 грн, що складається з: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2593,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 517,50 грн - сума заборгованості за комісією; 6000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Кредитним договором №8366854 в розмірі 12111,00 грн, що складається з: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2593,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 517,50 грн - сума заборгованості за комісією; 6000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Такожпросили стягнути судові витрати по справі , які складаються з сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. 22.12.2025 представником відповідача поданий відзив. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та таким, що не підтверджується належними і допустимими доказами. У своїх поясненнях зазначив, що позивач не довів факту належного укладення кредитного договору, отримання грошових коштів, а також правомірності нарахування відсотків, штрафних санкцій і визначення загального розміру заборгованості. Зокрема, представник відповідача зазначив, що укладення кредитного договору в електронній формі не відповідає вимогам законодавства, оскільки відсутні докази ідентифікації особи позичальника, не підтверджено накладення електронного підпису чи одноразового ідентифікатора у спосіб, передбачений Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Крім того, позивач не надав доказів, що відповідач був ознайомлений із усіма умовами кредитування, як того вимагає Закон України «Про споживче кредитування». Також представник відповідача вказав, що позивач не довів факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Надана позивачем інформаційна довідка не є первинним бухгалтерським документом і не підтверджує факту отримання кредиту. Виписка з рахунку чи платіжне доручення про рух коштів у матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості перевірити дійсний факт видачі кредиту. Щодо нарахування відсотків, представник відповідача зазначив, що позивач застосував економічно необґрунтовану та несправедливу процентну ставку, що порушує принципи добросовісності, розумності та справедливості, визначені статтею 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Відсоткова ставка, визначена договором, значно перевищує межі, встановлені Законом України «Про споживче кредитування», і має ознаки штрафної санкції, а не плати за користування кредитом. Крім того, представник відповідача наголосив, що нарахування штрафів і пені за прострочення виконання зобов`язань суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, яким передбачено звільнення позичальників від сплати неустойки, штрафів і пені на період дії воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення. Таким чином, нарахування неустойки є незаконним. Такожпредставник відповідачазазначив, що позивач не надав доказів правонаступництва у зобов`язанні. Відсутні договір факторингу, акти приймання-передачі прав вимоги або реєстр боржників, що підтверджували б належний перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача. Отже, позивач не довів свого статусу належного кредитора у спірних правовідносинах. Представник відповідачавказав, що позивач не подав усіх доказів разом із позовною заявою, чим порушив вимоги статей 83, 175 ЦПК України. Відсутність належної доказової бази свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку позивача. Усі сумніви щодо змісту, достовірності та допустимості доказів мають тлумачитися на користь відповідача як слабшої сторони у споживчих правовідносинах. Крім того, представник відповідача не погодився з розміром заявлених витрат на правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи. Позивач не довів фактичного надання адвокатських послуг і реальності понесених витрат. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 30.12.2025 представник позивача подав відповідь на відзив. Представник позивача вважає, що наведені у відзиві доводи не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать матеріалам справи та не спростовують заявлені позовні вимоги. Посилання відповідача на відсутність належних доказів укладення договору позики № 8366854 є безпідставними, оскільки вказаний договір укладений шляхом акцепту оферти, підтверджений одноразовим ідентифікатором (884012), який відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні довірчі послуги» є різновидом електронного підпису. Використання одноразового ідентифікатора є неможливим без попередньої реєстрації користувача, його ідентифікації через систему BankID НБУ, надання персональних даних (паспортних, податкових, банківських реквізитів) і входу до особистого кабінету. Таким чином, наявність електронного підпису, підтвердженого довідкою про ідентифікацію, свідчить про вільне волевиявлення відповідача та усвідомлене прийняття ним умов договору. Зазначене підтверджується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 31.08.2022 у справі № 280/4456/20 та від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19. Відповідач не надав жодних доказів того, що його персональні дані були використані третіми особами без його відома або що він звертався до правоохоронних органів із заявами про можливе шахрайство. Таким чином, доводи відповідача щодо неукладення договору вважає безпідставними. Доводи відповідача про відсутність доказів перерахування кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, зокрема довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про переказ коштів за платіжною інструкцією № 032571022911 від 17.06.2025, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 16/10/25-17057 від 16.10.2025 та банківською випискою АТ «Універсал Банк», яка підтверджує зарахування 17.06.2025 р. на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить відповідачу, грошових коштів у сумі 3000 грн. Відповідно до пункту 5 розділу VII Постанови Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р. документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинних бухгалтерських документів та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, наведені документи є належними і допустимими доказами факту перерахування коштів. Відповідач, маючи безперешкодний доступ до власного рахунку, не надав жодних доказів на спростування факту зарахування коштів, чим порушив вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України щодо обов`язку доведення обставин, на які він посилається. Посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги є безпідставними, оскільки до матеріалів справи долучено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 р., витяг з реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 р. та платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України та положень статей 76-78 ЦПК України ці документи є належними і допустимими доказами переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Проценти за договором позики № 8366854 нараховані відповідно до умов договору, який передбачає фіксовану процентну ставку 0,95 % на день, комісію 17,25 % від суми кредиту та строк користування - 360 днів. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України встановлений розмір фіксованої процентної ставки не може бути змінений кредитодавцем в односторонньому порядку, а позичальник до моменту підписання договору підтвердив ознайомлення з умовами, що підтверджується електронною офертою. Відповідач не долучив до відзиву жодних доказів на спростування позовних вимог: не надано банківської виписки для підтвердження відсутності зарахування коштів, не подано заяв до поліції про можливе шахрайство, не надано доказів неукладення договору чи неправомірності дій позивача. Таким чином, відзив ґрунтується на припущеннях, що суперечить принципу змагальності та вимогам статті 81 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 р. у справі № 2-879/13 зазначив, що сторони не можуть будувати позицію на припущеннях чи вимагати доведення негативних обставин іншою стороною. Доводи, викладені у відзиві відповідача, не спростовують обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та не містять жодних нових доказів. Усі надані позивачем документи є належними та допустимими доказами укладення договору, отримання кредитних коштів, переходу права вимоги та правильності нарахування процентів. У зв`язку з викладеним представник позивача вважає відзив відповідача таким, що не підлягає задоволенню, і просить суд залишити його без задоволення, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 30.12.2025 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог. Представник позивача просить стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Кредитним договором №8366854 в розмірі 6111,00 грн, що складається з: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2593,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 517,50 грн - сума заборгованості за комісією. Такожпросить стягнути судові витрати по справі , які складаються з сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. Процесуальні дії у справі: Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 05.11.2025 відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та повідомлення сторін, на підставі наявних у матеріалах справи даних. Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 01.12.2025 залишив позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків. Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 09.12.2025 року продовжив розгляд справи без судового засідання та повідомлення сторін, на підставі наявних у матеріалах справи даних. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи може проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, 17.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір про надання коштів у кредит №8366854 (надалі - Договір кредиту). За умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. строк позики - 360 днів ( з 17.06.2025 по 11.06.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 517,50 грн. Розмір Першого обов`язкового платежу 1372.50 грн. Період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить Дата сплати Першого обов`язкового платежу 16.07.2025. Договір підписано електронним підписом позичальника. (а.с.5-12 ). Згідно з довідкою про ідентифікацію, встановлено, що Позичальник /Відповідач: [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з яким/якою укладено договір № 8366854 від 17.06.2025 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: 884012, Час відправки ідентифікатора позичальнику: -17.06.2025 23:35:41 Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] (зворот. бік а.с.12). Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №8366854 від 17.06.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про успішне проведення платіжної операції №032571022911 ( зворот.біка.с. 18). Перед укладанням (підписанням) Договору, Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». Відповідно до договору позики № 8366854 позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору. Згідно із п.9.5 Договору за порушення Кредитодавцем строків надання Позичальнику Кредиту, визначених Договором, Позичальник має право стягнути з Кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань Позичальником. Якщо Позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі Перший обов`язковий платіж/Мінімальний обов`язковий платіж (платежі), за Договором нараховується Неустойка у розмірі, визначеному п. 2.2. Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі Першого обов`язкового платіжу/Мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки. Після оплати простроченого Першого обов`язкового платежу та/або Мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки у повному обсязі, подальше виконання зобов`язань Позичальником здійснюється відповідно до умов Договору зі сплатою, після усунення порушень Договору, Мінімального обов`язкового платежу у строки, встановлені для сплати Мінімального обов`язкового платежу відповідно до п.п. 2.2.4 п. 2.2. Договору. Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 16.10.2025 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8369657 від 18.06.2025 р ( зворот бік а.с.19-25). Згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до Позивача - є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року в тому числі до Відповідача в сумі 12 111,00 грн. з яких 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2593,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с.13). Згідно із наданим розрахунком заборгованість по договору № 8366854 в розмірі 12 111,00 грн. з яких 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 593,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (зворот бік а.с. 15-17). На ухвалу суду «Універсал Банк » від 26.11.2025 року надав інформацію, що на ім`я [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . Додатково направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період 17.06.2025 - 20.06.2025р, яка містить зарахування 17.06.2025 на суму 3000,00 гривень у додатку (а.с. 58-59). 16.09.2025 року Банк направив досудову вимогу щодо дострокового погашення кредиту у повному обсязі (зворот. бік а.с.68-69 ). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 17.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір позики №8366854 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 884012, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - 3111222i@gmail.com) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно договору сума кредитування складає 3000 грн. Строк кредиту становить 360 днів. Зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Посилання відповідача на відсутність належних доказів укладення договору позики № 8366854 є безпідставними, оскільки вказаний договір укладений шляхом акцепту оферти, підтверджений одноразовим ідентифікатором (884012), який відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні довірчі послуги» є різновидом електронного підпису. Використання одноразового ідентифікатора є неможливим без попередньої реєстрації користувача, його ідентифікації через систему BankID НБУ, надання персональних даних (паспортних, податкових, банківських реквізитів) і входу до особистого кабінету. Таким чином, наявність електронного підпису, підтвердженого довідкою про ідентифікацію, свідчить про вільне волевиявлення відповідача та усвідомлене прийняття ним умов договору. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 3000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про переказ коштів за платіжною інструкцією № 032571022911 від 17.06.2025, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 16/10/25-17057 від 16.10.2025 та банківською випискою АТ «Універсал Банк», яка підтверджує зарахування 17.06.2025 р. на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить відповідачу, грошових коштів у сумі 3000 грн. Відповідно до пункту 5 розділу VII Постанови Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р. документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинних бухгалтерських документів. Отже, наведені документи є належними і допустимими доказами факту перерахування коштів. Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 3000,00 грн. знайшов своє підтвердження. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідач а увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги є безпідставними, оскільки до матеріалів справи долучено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 р., витяг з реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 р. та платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України та положень статей 76-78 ЦПК України ці документи є належними і допустимими доказами переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, зокрема тілом кредиту. У позовні заяві позивач просить стягнути тіло кредиту за договором № 8366854 в сумі 3000.00 грн, наявність якого підтверджується доказами про перерахунок коштів позичальнику. Жодних доказів повернення грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, а також доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відповідач суду не надав. Таким чином, у відповідача за тілом кредиту наявна заборгованість за договором № 8366854 сумі 3000.00 грн. За змістом статей 525, 526, 530ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. За змістом ст.1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У кредитному договорі від 17.06.2025 року процентна ставка зазначена 0,95 %. За кредитним договором позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 2593,50 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості (зворт. бік а.с. 15-17). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кредитним договором. Розрахунок проведено за процентною ставкою, узгодженою сторонами. Відтак, наданий позивачем розрахунок суд визнає обґрунтованим і достовірним. Суд погоджується із наведеним розрахунком і вважає доведеним позов в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 2593,50 грн. Доводи відповідача про несправедливість розміру процентів є надуманими і не підтвердженими. Відповідно до п. 2.2.8 Договору комісія за надання кредиту становить 17.25% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 517.50 грн, із даною сумою заборгованості суд погоджується. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ`заборгованість за кредитним договором №8366854 від 17.06.2025 року в розмірі 6 111 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/25 ФП від 25.08.2025 року (а.с. 26-31). Відповідно до витягу з Акту №7ФП приймання-передачі правничої допомоги, вартість наданих адвокатом послуг складає 4500,00 грн. (а.с.30). Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. У підсумку, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 4500,00 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн, а всього 6 922,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved