Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

10.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі -ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 20.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ«ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.04.2018, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 29132,26 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача по справі на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правову допомогу. Ухвалою від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі, відповідачу також надіслано копію позовної заяви з додатками. В судове засідання представник позивача не прибув, через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його. Відповідач та його представник адвокат Єрмоленко А.В. в судове засідання не прибули, повідомлялися належним чином про час, день та місце розгляду справи. Причини неприбуття суду невідомі. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Представником відповідача через підсистему «Електронний суд» скеровано клопотання про доручення до матеріалів справи копії довідки до акту МСЕК серії 10 ААА № 289649 від 05.11.2020, згідно з якою відповідач [PERSON] має першу групу інвалідності, причини інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,та давши їм належну оцінку, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою з рахунка приватного клієнта № 355759-2025/0916, розрахунковий період: з 20.04.2018 по 20.12.2021, номер основного рахунку [NUMBER] . 20.12.2021 між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу №4, у відповідності до умов якого "АТ "АЛЬФА-БАНК" передав (відступив) ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" прийняв належні АТ "АЛЬФА-БАНК" права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу. Згідно з п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 20.04.2018 року в сумі 29132,26 грн, в тому числі: сума боргу за тілом кредиту 26311,35 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями - 2820,91 грн. Такі ж відомості стосовно розміру заборгованості за кредитним договором CCNG-630899846 від 20.04.2018 містяться у наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором. Факт виконання умов договору факторингу № 4 від 20.12.2021 підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 20 грудня 2021 року (який клієнт передав фактору на компакт-диску за умовою п.2 Акту) та платіжним дорученням №34291 від 20 грудня 2021 року на суму 12878944,00грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак, між відповідачем у справі досягненні договірні домовленості з позивачем на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, після чого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу вимог ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора АТ "АЛЬФА-БАНК" до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором від 20.04.2018, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором від 20.04.2018 в розмірі 29132,26 грн. Позивачем на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором надано до суду розрахунок заборгованості, згідно якого за відповідачем станом на 20 грудня 2021 року обліковується заборгованість в розмірі 29132,26 грн, в тому числі: сума боргу за тілом кредиту 26311,35 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями -2820,91 грн. Стороною відповідача не заперечується факт укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був, при цьому суд не вважає, що зміст розрахунку є нечитабельним та не вбачає його нерозбірливості. Сторона відповідача не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, а відтак відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану банком суму заборгованості. З наявного розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник вносив кошти на виконання умов договору, чим підтвердив отримання ним кредитних коштів. Вказаним розрахунком підтверджується, що після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не здійснювалось нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за угодою про надання кредиту, як і не нараховувало процентів, а пред`явило вимогу на ту суму, яка була передана первісним кредитором. Суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у виписці з додатку до договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор. Відзиву на позов та будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання кредитних коштів та наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за кредитом. Тож відповідач, отримавши кредитні кошти у встановлений договорами строк їх не повернув, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права позивача були порушені. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за договором, у зв`язку із чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 29132,26 грн, в тому числі: сума боргу за тілом кредиту 26311,35 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями - 2820,91 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 статті 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Як вбачається з копії довідки до акту МСЕК серії 10 ААА № 289649 від 05.11.2020, відповідач [PERSON] має першу групу інвалідності, причини інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Оскільки [PERSON] є інвалідом І групи, судові витрати сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду в розмірі 3028,00 грн підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, позивачу відповідно до Договору № 03-07/24 від 03 липня 2024 року надавалася правова допомога адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною. Як вбачається з Договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024, укладеного між Адвокатом Литвиненко О.І. та Клієнтом ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, Адвокат надає Клієнту послуги захисту прав та інтересів Клієнта під час розгляду судом будьякої інстанції справ у якій Клієнт є учасником. За змістом п. 3.1 Договору, вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2000 грн. Конкретні суми до оплати наводяться у актах виконаних робіт, погоджених із Клієнтом. Так, згідно Акту № 4 від 02.06.2025 вартість наданих адвокатських послуг складає 9 200 грн, з яких: 1 000 грн надання первинної консультації замовнику у справі (0,5 години); 4000 грн правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (2 години); 4200 грн підготовка та подання позовної заяви (2,1 години). Згідно платіжної інструкції №2696 від 10.06.2025 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» сплатило адвокату Литвиненко О.І. кошти у розмірі 9200 грн, призначення платежу: оплата згідно Договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»). Оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності,

Outcome: approved