Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту від 02.03.2023 за № 101253984 в сумі 20950,00 грн. та стягнення судового збору в сумі 2422,4 грн. та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.03.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 101253984, договір укладений в електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит в сумі - 5000,00 грн. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. 27.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимог № 100-МЛ/Т, сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101253984 від 02.03.2023 було передано позивачу від ТОВ «Мілоан». Розмір заборгованості відповідача становить 20950,00 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 5000 грн.; заборгованість по відсоткам 15000,00 грн.; заборгованість за комісією 950,00 грн. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві вказав про розгляд справи участі представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 02.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5101253984, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит у сумі 5000 грн., строком кредиту на 105 днів. В договорі сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом і комісії за надання кредиту, та порядок їх нарахування. (а.с.7-12). Факт підписання відповідачем договору підтверджується довідкою про ідентифікацію. (а.с.15). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №60313038 від 02.03.2023 (а. с. 17). 27.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору. (а.с.20-24). Факт сплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжної інструкції №71838 від 27.06.2023 (а.с.29). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26.08.2025, відповідно до договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №101253984 (а.с.30). 16.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до [PERSON] з досудовою вимогою за вихідним №22835553/209, в якій повідомило відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором та про необхідність погасити заборгованість у сумі 20950,00 (а.с.30). Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договорів (оферту) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозицію укласти договорі є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (стаття 641 ЦК України). Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (частина 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, судом встановлено, що 02.03.2023 відповідачем підписано простим електронним підписом договір між останнім та ТОВ «Мілоан», а тому він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №101253984 від 02.03.2023 у сумі 5000 грн. підтверджений належними, достатніми та допустимими доказами: копією платіжного доручення №60313038 від 02.03.2023. Відповідач не здійснював погашення кредиту, а тому сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 20950,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша статті 1048 ЦК України). Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Сторони в договорі про надання кредиту погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Твердження відповідача про те, що строк кредитування становить лише 15 днів суд до уваги не бере, оскільки в п.1.3 кредитного договору сторони чітко і однозначно погодили строк кредитування 105 дні. Строк у 15 днів є лише пільговим періодом, і посилання на нього не може свідчити, що він є повним строком кредитування. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались у розмірі та у період, встановлений кредитним договором. Відповідач умови договору не виконав, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 15000,00 грн. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надав, аби спростувати розрахунок позивача. Крім цього, згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. В п.1.5.1 кредитного договору сторони погодили, що розмір комісії за надання кредиту становить 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Тобто, сторони погодили розмір комісії 950 грн. та підставу її нарахування за видачу кредиту. Таким чином, твердження відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача комісії, оскільки невідомо, за які саме послуги вона нараховувалася, не відповідає дійсності. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору №101253984 від 02.03.2023 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував, ним порушені умови договору та вимоги ст.526,527,530 ЦК України через що у неї виникла заборгованість за кредитом, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №101253984 від 02.03.2023 в сумі 20950,00 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15000,00 грн. заборгованість за відсотками; 950,00 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 копійок. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правчиної допомоги № 0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг №Д/4627, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2093 на Усенка М.І., у зв`язку з чим вказана сума у розмірі 8000, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved