Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

15 травня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Брусенцову Вікторію Олександрівну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що він протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах на виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань. Довідкою МСЕК від 16 грудня 2013 року позивачу встановлено первинно 50 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями. В подальшому довідкою МСЕК від 20 листопада 2019 року позивачу встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності повторно. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 242 240 грн. Рух по справі Ухвалою від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками отримані відповідачем 07 липня 2025 року. (а.с.55) Відзив на позов не подано. Також на адресу суду не надійшло будь-яких заяв, які б свідчили про мирне врегулювання спору, тому справа підлягає розгляду по суті за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті і отримав професійні захворювання, що призвели до втрати працездатності. За змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 19 липня 2013 року, у [PERSON] медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02 липня 2013 року встановлено наявність професійних захворювань: -хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня, -деформуючий артроз у поєднанні з періартрозами ліктьових і колінних суглобів, двобічний плечолопатковий періартроз, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працівника, недосконалість технологічних процесів. Причини виникнення хронічного професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони, перевищення допустимого рівня шуму, важкість праці. (а.с.11) Довідкою МСЕК серії АБ № 0008344 від 16 грудня 2013 року [PERSON] встановлено первинно 50 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 30 відсотків ХОЗЛ, 15 відсотків ДФА, 5 відсотків приглухуватість. (а.с.9) В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 057036 від 20 листопада 2019 року [PERSON] встановлений той самий відсоток втрати професійної працездатності повторно безстроково. (а.с.10) Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Норми права, які застосував суд Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою. Мінімальний розмір 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial