Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У травні 2024 року Дочірнє підприємство «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» (далі - ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості», Підприємство) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за додаткові житлові послуги та машиномісцю підземного паркінгу у загальному розмірі 3641,48 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03.04.2019 протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Дипломат Хол» №9/19.03 його було визначено виконавцем додаткових послуг для співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , що підтверджується також договором укладеним з ОСББ «Дипломат Хол» від 10.04.2019 про надання послуг. Відповідно до умов вказаного договору, позивач зобов`язався надати співвласникам додаткові послуги в багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території розташованій за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язалися оплачувати виконавцю послуги згідно з вимогами законодавства та умовами договору. З 01.05.2019 ціна за додаткові житлові послуги (квартира, житлові приміщення) становила 4,74 грн/кв.м, додаткові житлові послуги (підземний гараж) - 13,5 грн/кв.м. Протоколом №20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 02.01.2021 та відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території («Роботи (послуги), понад обов`язковий перелік»), додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до Договору, що є невід`ємною частиною договору про надання послуг від 10.04.2019, встановлено розмір ціни послуги. З 04.01.2021 ціна за додаткові житлові послуги (квартира, житлові приміщення) - 5,49 грн/ кв.м, додаткові житлові послуги (підземний гараж, м/м) - 11,76 грн/кв.м. Зазначені рішення загальних зборів та договори щодо встановлення ціни за надані додаткові житлові послуги на момент подачі позовної заяви є чинними і не скасовані у визначений законом спосіб. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 листопада 2021 року та постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2022 року у справі №910/7780/21 доведено правомірність та законність проведених загальних зборів та результатів голосування співвласників від 03.04.2019 та 02.01.2021, оформлених договорів щодо надання житлово-комунальних та послуг управління ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Рішення не оскаржені в касаційному порядку та є такими, що набрали законної сили. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності нерухомого майна від 31.10.2007 являється власником квартири [ADDRESS] , а на підставі свідоцтва про право власності нерухомого майна від 21.01.2009 - власником машиномісця № [NUMBER] загальною площею 15,7 кв.м, що розташоване за згаданою адресою. Відповідач рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлених зазначеними вище протоколами, та відповідно умов договору належним чином не виконував, а саме: додаткові житлові послуги (роботи (послуги), понад обов`язковий перелік) надані позивачем, відповідач не оплачував, внаслідок чого загальна сума його боргу за період з 01.03.2020 по 30.04.2024 по квартирі [ADDRESS] та машиномісцю підземного паркінгу [NUMBER] житлового будинку [ADDRESS] склала 2953,74 грн. Крім того, відповідно до положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідач зобов`язаний сплатити позивачу кошти в сумі 687,74 грн, з яких: 513,23 грн - інфляційне збільшення боргу, 174,50 грн - 3% річних. Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконує покладені на нього зобов`язання з оплати додаткових житлових послуг в багатоквартирному будинку, позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану заборгованість, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 для розгляду цивільної справи №752/10289/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. 15.06.2024 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником Сосєдком М.О. , у якому останній повністю заперечував проти позовних вимог ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» та просив суд відмовити у їх задоволенні. У поданому до суду відзиві [PERSON] не заперечував, що він є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] та не заперечував, що отримує додаткові житлові послуги та машиномісцю підземного паркінгу. Вказував, що протокол загальних зборів співвласників будинку від 02.01.2021 №20/17.12, яким було встановлено (збільшено) розмір витрат на надання додаткових житлових послуг та машиномісцю підземного паркінгу, оскаржувався у судовому порядку по справі №910/7780/21. Зазначав, що керівник позивача в усному порядку повідомив співвласників і відповідача, зокрема, що на час вирішення господарським судом згаданого спору співвласникам слід сплачувати послуги за попередніми тарифами. Ані ОСББ «Дипломат Хол», ані ДП «Поряд.ок Управління нерухомістю» жодним чином не повідомляли відповідача про результати розгляду судової справи №910/7780/21, відсутні й докази будь-якого інформування повідомлення позивачем співвласників будинку про наслідки розгляду судової справи. Крім того, відповідач у своєму відзиві звертав увагу на те, що відповідно до пункту 11.1 договору від 10.04.2019, укладеного між ДП «Поряд.Ок Управління Нерухомістю» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] про зміну зазначеної у пункті 8 договору ціни у зв`язку з вказаними у пункті 11 цього договору обставинами управитель має повідомляти співвласників шляхом надсилання відповідного повідомлення рекомендованим листом не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати зміни. Тому, з огляду на відсутність поданих зі сторони позивача будь-яких доказів про інформування відповідача про загальну вартість місячного платежу, структур ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, саме необізнаність та непроінформованість відповідача про наслідки спору спричинила виникнення заявленої Підприємством заборгованості. Разом з тим, у поданому відзиві [PERSON] посилався на те, що ним була сплачена загальна сума заборгованості за надані послуги в сумі 2963,74 грн ще до відкриття провадження у справі, що свідчить про відсутність предмету спору. Окрім того, уважав, що до позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних повинна бути застосована позовна давність на підставі пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України. Позивач своїм процесуальним правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 40248544 та надає послуги з Комплексного обслуговування об`єктів. 03.04.2019 протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Поряд.Ок. Управління Нерухомістю» (42443871) обрано (визначено) управителем вказаного багатоквартирного будинку та виконавцем житлової послуги (послуги з управління багатоквартирним будинком) та комунальної послуги (постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого опалення), а виконавцем додаткових послуг - Дочірнє підприємство «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» (40248544), в тому числі затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, а також витрат на інші роботи (послуги), понад обов`язковий перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. 10.04.2019 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат Хол» та ДП «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» укладено договір про надання послуг, згідно з яким виконавець зобов`язався надавати співвласникам додаткові послуги в багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території розташованій за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язались оплачувати виконавцю послуги згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Пунктом 2 вказаного договору визначено, що перелік та ціна послуг, які виконавець надає на умовах цього договору, визначені в додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з пунктом 3 Договору кожен із співвласників, зокрема, має право одержувати від виконавця своєчасно та належної якості послуги згідно із законодавством та умовами цього Договору; на усунення виконавцем протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні послуг; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з неналежним наданням послуг в порядку, передбаченому цим Договором. За пунктом 4 Договору кожен із співвласників, зокрема, зобов`язаний оплачувати виконавцеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим Договором. Виконавець, у свою чергу, згідно Договору зобов`язався забезпечити належне надання послуг відповідно до нормативних вимог і цього Договору; надавати співвласникам без додаткової оплати інформацію про ціну послуг, загальну вартість місячного платежу; розглядати в порядку та строки, визначені законом та цим Договором, претензії. До того ж, пунктом 14 Договору передбачено, що інформацію, пов`язану з виконанням цього Договору, виконавець доводить до відома співвласників шляхом розміщення відповідних інформаційних матеріалів на дошках оголошень у місцях загального користування будинку. Пунктами 8 та 9 цього Договору встановлено, що ціна послуг зазначена в додатку 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги нараховується щомісяця виконавцем та вноситься кожним співвласником на рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Таким чином, умовами Договору сторони визначили порядок оплати послуг позивача - не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно наявної в матеріалах справи копії додатку №1 до вказаного договору за кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території входять такі послуги: організація та забезпечення виконання послуги з охорони будинку; організація служби адміністраторів будинку; експлуатація, технічне обслуговування та ремонт систем автоматичних воріт, контролю доступу до будинку та безпеки(відео нагляду); щорічна прикраса будинків до свят; озеленення і благоустрій холів будинку; озеленення і благоустрій холів будинку (придбання вазонів, грунту, рослин, добрив, заробітна плата озеленювача, придбання квітів); обслуговування пожежної сигналізації паркінгу; прибирання паркінгу. Вартість роботи (послуг), понад обов`язковий перелік, складала для власників житлових приміщень, виходячи з розміру 4,74 грн/кв.м, а для піркінгу - 13,50 грн/кв.м. Протоколом №20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , ОСББ « Дипломат Хол » від 02.01.2021 та відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території («Роботи (послуги), понад обов`язковий перелік») додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до Договору, що є невід`ємною частиною договору про надання послуг від 10.04.2019, встановлено розмір ціни послуги. З 04.01.2021 ціна за додаткові житлові послуги (для власників житлових приміщень) становить 5,49 грн/1 кв.м, а місячна сума витрат у розрахунку на 1 кв.м загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку для машиномісць (паркінгу) по витратам на інші роботи (послуги), понад обов`язковий перелік послуг складає 11,76 грн/кв.м. В ході розгляду даної справи суду не було будь-яких доказів стосовно того, що зазначені вище рішення загальних зборів та договори щодо встановлення ціни за надані додаткові житлові послуги не є чинними або були скасованими у визначений законом спосіб. Згідно вимог частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував, що він є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] та не заперечував, що отримує додаткові житлові послуги та машиномісцю підземного паркінгу. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України та частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Разом з тим, хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частин першої статті 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (пункт 5 частини другої статті 7 Закону). Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки укладення вказаного договору є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18) та у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Крім того, у силу положень статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідач не заперечував, що споживав житлово-комунальні послуги, які надавалися позивачем. Згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості у [PERSON] у період з 01.03.2020 по 30.04.2024 була наявна заборгованість за додаткові житлові послуги в сумі 2439,87 грн та за додаткові послуги за паркомісцю в сумі 513,87 грн. На вказану суму позивачем також нараховано 513,23 грн інфляційних втрат та 174,50 грн 3% річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки відповідач не сплачував своєчасно та у повному розмірі надані позивачем послуги, останній звернувся до суду про стягнення з неї боргу за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у вказаному вище розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З долучених до відзиву на позовну заяву копій платіжних інструкцій №0.0.3652707807.1 та №0.0.3652712928.1 від 17.05.2024 убачається, що [PERSON] сплатив на рахунок позивача заборгованість за додаткові житлові послуги в сумі 2439,87 грн та за додаткові послуги за паркомісцю в сумі 513,87 грн. У відповідності до вимог пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові. З огляду на викладене, у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості за надані йому додаткові житлові послуги після пред`явлення позову позивачем, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 2953,74 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Доказів про сплату нарахованих позивачем на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3%річних відповідачем при поданні до суду заяви про сплату суми основного боргу надано не було. При цьому суд звертає увагу на те, що стаття 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку на підставі статті 625 ЦК України останнім було нараховано на виниклий у відповідача борг зі сплати додаткових витрат за житлові послуги інфляційні втрати в сумі 513,23 грн та 3% річних у розмірі 174,50 грн. Виконання [PERSON] основного зобов`язання з погашення заборгованості відбулося після пред`явлення Підприємством позову у цій справі. Таким чином, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем основного зобов`язання щодо оплати додаткових житлових витрат, відповідач зобов`язана сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати у вказаному розмірі, у зв`язку із чим позовні вимоги ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» у цій частині вимог позову підлягають задоволенню. Окрім того, суд не приймає твердження відповідача щодо відсутності у нього обов`язку по сплаті 3% річних та інфляційних втрат з тих підстав, що порушення ним виконання основного зобов`язання відбулося з вини позивача через неповідомлення про результати розгляду судової справи, де оскаржувалися тарифи таких послуг. Відхиляючи такі доводи відповідача, суд виходить із того, що, по-перше, обов`язок зі сплати витрат на утримання будинку та прибудинкової території співвласника багатоквартирного будинку з конкретно визначеним розміром платежу випливає із рішень самого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. По-друге, зі змісту умов договору про надання послуг від 10.04.2019, що був укладений між ОСББ «Дипломат Хол» та ДП «Поряд.Ок Управління та експлуатація нерухомості», у позивача відсутній обов`язок ознайомлювати (доводити до відома) кожного співвласника з усіма умовами Договору. Також слід зазначити, що відповідач, як один із співвласників будинку по [ADDRESS] , є стороною вказаного Договору, від імені яких у Договорі виступила уповноважена зборами співвласників (протокол №9/19.03 від 03.04.2019) голова правління ОСББ «Дипломат хол» Ботер В.Г. Згідно Договору позивач зобов`язався надавати співвласникам інформацію про ціну послуг, загальну вартість місячного платежу; повідомляти про зміну власної адреси, реквізитів для сплати коштів за послуги; інформацію про проведені нарахування співвласнику плати за послуги та отримані від нього платежі, шляхом її розміщення на інформаційній дошці. Доказів того, що така інформація не розміщалась позивачем відповідним чином, відповідачем не надано. Окрім того, помилковими є посилання відповідача на пункт 11.1 згаданого договору щодо обов`язку позивача повідомляти кожного співвласника про зміну тарифу, оскільки положеннями вказаного пункту врегульоване питання повідомлення співвласників в особі ОСББ саме про зміну суми ціни послуг в односторонньому порядку у конкретно визначених випадках, а не зміни тарифу загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку. Що стосується зробленої у відзиві відповідачем заяви про застосування на підставі пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України спеціальної позовної давності до вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає таке. Так, відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна, зокрема, щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), в один рік (стаття 257 ЦК України). До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин першої та третьої статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). З матеріалів справи убачається, що відповідач не оспорював правильність проведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, не надав власного контррозрахунку таких нарахувань. Відтак, перевіривши правильність здійснення позивачем вказаних нарахувань, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позову ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» в частині стягнення з відповідача 3% річних за прострочення сплати за надані позивачем додаткові житлові послуги в сумі 174,50 грн та інфляційних втрат в розмірі 513,23 грн. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені на отримання професійної правничої допомоги. Так, відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн не відповідає критерію розумності, оскільки перевищує суму позову у 10 разів. Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, останнім надано копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 250123 від 25.01.2023, укладеного між адвокатом Верхоглядом М.Л. та ДП «Поряд.Ок.Управління та експлуатація нерухомості»; акту №1/05 від 10.05.2024 прийому-передачі послуг за договором № 020123 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.01.2023, відповідно до яких адвокат Верхогляд М.Л. надав ДП «Поряд.Ок.Управління та експлуатація нерухомості» правничу допомогу на загальну суму 10000 грн; а також довіреності та платіжної інструкції №2565 від 10.05.2024 про сплату гонорару в розмірі 10000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та враховуючи заперечення представника відповідача щодо вказаного розміру, суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 1000 гривень, яка відповідає розумному розміру.

Outcome: approved