Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває з 19 квітня 2016 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між ними не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що суперечить її інтересам. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини більше року припинені. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 04.09.2025 провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.10.2025 провадження у даній справі було зупинено. Ухвалою суду від 25.11.2025 провадження у даній справі поновлено. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Проніна О.О. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлений належним чином, причина неявки суду не надана. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі зареєстрованому 19 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис №13, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 19.06.2025 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 3 ст.ст. 51, 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не принесли. Судом встановлено, що у сторін сім`я розпалася, шлюбні стосунки припинили, позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, судом надавався сторонам строк на примирення, але це не дало очікуваного результату, сторони спільне господарство не ведуть, спору про місця проживання дитини не мають, суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача бажання відповідача зберегти шлюб та подружні відносини, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні. На підставі викладеного, з урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. За ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено 1 211, 20 гривень судового збору (а.с. 2). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: approved