Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила поділити нажите їм за час шлюбу з [PERSON] майно, а саме визнати з нею право власності на частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , та визнати з нею право власності на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказувала, що з 12 лютого 2010 року до 05 грудня 2023 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний 05 грудня 2023 року. Від шлюбних відносин мають дитину [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, у 2015 році за спільні кошти, вони придбали земельну ділянку з кадастровим номером 5622255100:03:007:0032 площею 0,12 га з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, розташовану в [ADDRESS] . У 2020 році цільове призначення земельної ділянки змінено на присадибну ділянку. У період шлюбу на цій земельній ділянці ними побудовано житловий будинок, а тому земельна ділянка та житловий будинок є їх спільною сумісною власністю. Спірне майно зареєстроване за її колишнім чоловіком [PERSON] . Домовленості про добровільний поділ майна не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Покликаючись на те, що частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними, [PERSON] просила суд розділити спільно нажите за час шлюбу з відповідачем майно та визнати за нею право власності на частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями та частку земельної ділянки під житловим будинком. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В заяві, адресованій суду, просила, провести розгляд справи без її участі. Позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги слід задовольнити з огляду на таке. Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1, 3 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2010 року. Заочним рішенням Зарічненського районного суду від 05 грудня 2023 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] під час шлюбу на підставі договору купівлі-продаж від 28 липня 2015 року придбав у власність земельну ділянку для індивідувального садівництва розміром 0,12 га, кадастровий номер 5622255100:03:007:0032, розташовану по [ADDRESS] . Рішенням Зарічненської селищної ради Рівненської області від 15 жовтня 2020 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки 5622255100:03:007:0032 з для індивідуального садівництва на цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленим за станом на 25 листопада 2020 року, власником цілої частки житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Рік забудови згідно характеристики будинку, допоміжних будівель та споруд 2014. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] зареєстроване право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, дата реєстрації права власності - 28 квітня 2021 року. Оцінивши вищевказані докази, суд уважає, що позивачкою [PERSON] доведено, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 5622255100:03:007:0032, площею 0,12 га, які зареєстровані за [PERSON] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуті сторонами за час шлюбу, а тому підлягають поділу. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Таким чином, право позивачки [PERSON] підлягає захисту шляхом припинення права власності на житловий будинок із земельною ділянкою за відповідачем [PERSON] в розмірі частки та виділення у приватну власність [PERSON] частки спірного майна. На підставі викладеного ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved