Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 30 жовтня 2025 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59250 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 10.10.2022 уклав з ТОВ "МІЛОАН" договір про споживчий кредит №104075995 на суму 15000 грн, який Відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 59250 грн, яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту - 15000 грн, заборгованість за процентами - 42750 грн, простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту становить 1500 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 3 листопада 2025 року відкрито провадження і призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, також у ній відсутні заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання відповідача, у якому він просить проводити розгляд справи за його відсутності і також зазначає, що перебуває на військовій службі у Збройних силах України з 23.04.2021 по теперішній час, зараз перебуває на захисті Батьківщини, а саме на бойовому розпорядженні. Також він надав копії військового квитка, посвідчення учасника бойових дій, форму 5. Зазначив, що "від тіла не відмовляється, судові витрати зобов`язується сплатити". Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала письмове клопотання, у якому просила розгляд справи проводити за її та відповідача відсутності, просила долучити до справи копії документів, також заперечувала проти стягнення відсотків за кредитом та судових витрат, вважає суму витрат на правову допомогу необґрунтованою. Враховуючи клопотання обох сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Укладення кредитного договору та видача коштів. Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 10.10.2022 [PERSON] ознайомився з умовами кредитування, а ТОВ «МІЛОАН» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. 10 жовтня 2022 року ТОВ «МІЛОАН» (Первісний кредитор, код ЄДРПОУ 40484607) і [PERSON] уклали в електронній формі Договір про споживчий кредит №104075995. Суд дослідив копію цього договору, що надана позивачем. Відповідач приєднався до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором: J89124 10.10.2022 17:54, Номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор [NUMBER], що підтверджується текстом договору і складеною кредитором довідці про ідентифікацію. Договором встановлені такі умови кредитування: - сума кредиту - 15000 гривень, - строк кредитування - 105 днів, з 10.10.2022 до 23.01.2023, - стандартна процентна ставка - 3% на день, - комісія за надання кредиту: 1500.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору). На виконання умов зазначеного договору ТОВ «МІЛОАН» перерахувало 10 жовтня 2022 року на вказану у кредитному договорі банківську картку [PERSON] № [NUMBER] через ТОВ ФК "Контрактовий дім" суму кредиту за вказаним вище договором 15000 грн, що підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням 52356984. Порушення зобов`язання та розмір заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» за період з 10.10.2022 до 23.01.2023 і також виписки з особового рахунка за кредитним договором №104075995, складеним ТОВ "ФК "Кредит-капітал" станом на 19.09.2025 відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість розмірі 59250 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15000 грн, заборгованість за процентами - 42750 грн, за комісією - 1500 грн. Перехід права вимоги. 28.02.2023 укладено договір про відступлення права вимоги №92-МЛ/Т відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №104075995, укладеним з [PERSON] . Це підтверджується наданими позивачем копіями зазначеного договору, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.02.2023 року та витягом з реєстру боржників, який містить посилання на договір, укладений [PERSON] із зазначенням суми заборгованості на дату передання права вимоги. Позивач здійснив оплату за відступлення прав вимоги згідно з платіжною інструкцією від 28.02.2023, копія якої надана позивачем та досліджена судом. Щодо військової служби боржника [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується копією довідки форми 5 командира військової частини від 14.03.2025. Відповідно до наданої суду копії військового квитка [PERSON] проходить військову службу безперервно на різних посадах у декількох військових частинах з 23.04.2021, зокрема і протягом усього періоду воєнного стану та станом на день укладення кредитного договору та усього періоду строку кредитування. Також суду надано посвідчення учасника бойових дій [PERSON] , видане 28.09.2025. Норми права, які застосував суд. На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі. Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2459-IX від 27.07.2022, чинній станом на день укладення зазначеного кредитного договору та протягом усього строку кредитування, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, укладеного в електронній формі. [PERSON] ознайомився з умовами кредитування, зокрема з нарахуванням комісії і відсотків, та погодився з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується зазначеною вище платіжною інструкцією, згідно з якою первісний кредитор ТОВ "Мілоан" перерахувало суму кредиту на банківську картку [PERSON] , що була вказана в договорі. Згідно з умовами кредитного договору сторони погодили сплату процентів і комісії за надання кредиту, що входять до розрахунку реальної річної процентної ставки та до загальних витрат за споживчим кредитом. Окремо суд звертає увагу на обґрунтованість нарахування комісії за надання кредиту. Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про споживче кредитування», який є спеціальним законом у цій сфері. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 цього Закону, загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, на відміну від попереднього законодавчого регулювання, яке базувалося на Законі України "Про захист прав споживачів", чинне законодавство прямо передбачає право кредитодавця включати до витрат за кредитом комісію, пов`язану з його наданням. Судом встановлено, що комісія у розмірі 1500,00 грн була чітко визначена у пункті 1.5.1 кредитного договору, погоджена сторонами у фіксованому розмірі та включена до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальних витрат за кредитом, з чим [PERSON] погодився, підписавши договір. Враховуючи принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України) та презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а також те, що відповідач не заперечував дійсність зазначеного пункту договору, суд вважає вимогу про стягнення заборгованості за комісією правомірною та такою, що підлягає задоволенню. Отже, відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054, 625 ЦК України, взяті на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за тілом кредиту та комісією не виконав. Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідають умовам договорів. Доказів погашення заборгованості чи спростування розрахунку позивача у цій частині відповідач [PERSON] суду не надав. Водночас як зазначено вище, суд встановив, що [PERSON] станом на день укладення кредитного договору та протягом усього строку кредитування проходив військову службу за мобілізацією у період воєнного стану. Тому на нього протягом усього строку кредитування поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме не повинні нараховуватися проценти за користування кредитом на весь час його військової служби за мобілізацією. Суд також зауважує, що відсутність звернення відповідача до первісного кредитора та позивача, не спростовує той факт, що на [PERSON] розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника зазначеної пільги, зокрема зменшити визначений кредитором обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом. Подібний висновок щодо застосування відповідних норм права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитом у розмірі 42750 грн, які нараховані з 10.10.2022 до 23.01.2023, тобто у період його військової служби за мобілізацією. Враховуючи, що до позивача на підставі зазначеного вище договору про відступлення права вимоги перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №104075995, позивач набув статусу нового кредитора та має право вимагати виконання відповідних зобов`язань позичальником [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 15000 гривень та комісією у розмірі 1500 гривень, що в сумі складає 16500 грн. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, який сплачений позивачем у розмірі 2422,40 грн, пропорційно задоволеним вимогам тобто у сумі 674,59 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, ордер адвоката АО "Апологет" Усенка М.І., акт наданих послуг правової допомоги від 19.09.2025 і детальний опис наданих послуг, відповідно до яких позивачу зазначеним адвокатським об`єднанням надано послуги професійної правничої допомоги на загальну суму 8000 грн. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial