Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3548898, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у гривні в сумі 3 000 грн. 13.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3548898 від 28.09.2021року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором №3548898 від 28.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 18309 грн.,що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 3 000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 15309 грн. Просить стягнути заборгованість у розмірі 18309 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 21 грудня 2025 року, проте правом на подання відзиву він не скористалася. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У судовому засіданні встановлено, що 28.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3548898 (а.с.12-16). Згідно п.п. 1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3 000 грн. Згідно п.п. 1.3. договору, кредит надається строком на 30 днів з 28.09.2021 року. Згідно п.п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 0 грн., яка нараховується за ставкою 0 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п.п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 9 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 13.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3548898 від 28.09.2021року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.26-30). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року, значиться [PERSON] (а.с.40-41). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги за договором №3548898 від 28.09.2021 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.43-48). У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 18309 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 3 000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 15309 грн. (а.с.24-25). Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів належного виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 3548898 від 28.09.2021 року відповідач суду не надав. Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000 грн. Щодо стягнення процентів з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами договору № 3548898 від 28.09.2021 встановлено строк його дії 30 днів, до 28.10.2021, зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % від суми кредиту за добу. Отже, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду розмір процентів за кредитним договором буде дорівнювати 9 грн (3000 х 0,01 % х 30), як і передбачено п. 1.5.2 договору (а.с. 66). Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 398,24 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 х 16,44%). Також, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано: заяву про надання юридичної допомоги №1831 від 01.09.2025 (а.с. 69), Витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 (а.с. 70). Указані докази, на думку суду підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1479,6 грн (9000 х 16,44 % ).

Outcome: partial