Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

В провадження суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 26 982 грн. Рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2025 відмовлено повністю у позові позивача про стягнення з відповідача 26 982 грн. Судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 3 028 грн покладено на позивача, призначено судове засідання для вирішення витання про судові витрати понесені сторонами, запропоновано сторонам надати суду впродовж п`яти днів докази щодо розміру судових витрат. Позивач та представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, заяви та клопотання по суті до суду не надали. Представник відповідача адвокат Савченко Л.В. з`явилась у судове засідання, просила задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, стягнути з позивача ТОВ «Свеа фінанс» на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35 500 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Відтак, судове засідання проведено за відсутності представника позивача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. У цій справі додаткове рішення ухвалюється за ініціативою суду та заяви представника відповідача. Витрати на надання професійної правничої допомоги До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Представником відповідача на підтвердження оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 25/41Ф від 12.03.2025, акт від 31.03.2025 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 25/41Ф від 12.03.2025, детальний опис від 31.03.2025 робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом до договору про надання правової допомоги № 25/41Ф від 12.03.2025. Відповідно до пункту 3.1. договору № 24/24Ф від 12.03.2025 розмір гонорару адвоката у справі складає 35 500 грн. Згідно з актом прийому-передачу наданих послуг та детальним описом робіт (наданих послуг) сума витрат складається з: 2 000 грн - усна консультація впродовж 1 години, 33 500 грн - складання відзиву на позовну заяву впродовж 5 годин на 10 аркушах. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За приписами ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2025, у задоволені позову відмовлено повністю, питання про розподіл витрат пов`язаних із розглядом справи не було вирішено під час його ухвалення, суд вважає за необхідне на підставі поданих представником відповідача ухвалити додаткове рішення. Згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії для визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Мотиви суду З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом Савченко Л.В. професійної правничої допомоги відповідачу [PERSON] у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі. Разом з тим, оцінюючи співмірність заявленої суми витрат на правничу допомогу, суд має враховувати не лише факт їх підтвердження належними доказами, а й принципи розумності, пропорційності та справедливості, закріплені у статтях 137, 141 ЦПК України. Дослідивши детальний опис робіт, суд звертає увагу на те, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 982 грн. Дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, має типовий характер, а правозастосовна практика у подібних правовідносинах є усталеною. Суд зауважує, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу у сумі 35 500 грн значно перевищує ціну самого позову - 26 982 грн. Такий дисбаланс між сумою стягнення та вартістю послуг адвоката суперечить принципу пропорційності судових витрат ціні позову, що визначений п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При визначенні розміру витрат, що підлягають стягненню з позивача, суд керується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved