Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002/11626055-SP від 19.11.2021 року у розмірі 13170,71 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначає, що [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11626055-SP від 19 листопада 2021 року, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на Веб-сайті банку. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується,окрім випадків якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку. 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) «ТАСКОМБАНК» суму фінансування,а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимог ТОВ «ФК ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13170,71 гривень, з яких 6250,88 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 6919,83 грн. заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 20.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.10.2025 року від представника відповідача, адвоката Погорілець А.В. надійшли додаткові пояснення, згідно яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що кредитний договір №11626055-SP від 19.11.2021 був укладений між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] в простій письмовій формі. Разом з цим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог не надано до позовної заяви доказів перерахування Авраху О.А. або в його інтересах АТ «ТАСКОМБАНК» 13 170,71 грн. на виконання вищевказаного договору. У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та первісним кредитором договором, не вказано детального розрахунку за період з 28.02.2024 по 30.04.2025, а лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за період з 28.02.2024 по 30.04.2025. Відтак, позивачем не доведено за який саме період нарахована заборгованість за відсотками за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу. Представник відповідача зазначає, що вказаний розрахунок складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором без долучення будь-яких первісних бухгалтерських документів. Представником позивача на підтвердження позовних вимог до позову додано лише розрахунок заборгованості за кредитним договором без виписки про рух коштів по рахунку, а також без документа, який підтверджує отримання відповідачем [PERSON] суми грошових коштів у користування, тобто доказів про зарахування цієї суми на рахунок відповідача первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК». Отже, сам по собі наданий розрахунок заборгованості, який виконувався представником позивача, не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин та наявності заборгованості. Крім того, позивачем, не надано до позовної заяви реєстр боржників до договору про відступлення права вимоги за договором факторингу №HI/11/16-Ф від 28.02.2024, підписаного уповноваженими особами первісного кредитору АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», яким би підтверджувалося набуття останнім права вимоги за кредитним договором №002/11626055-SP від 19.11.2021, укладеним первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» з відповідачем [PERSON] із зазначенням суми. Крім того, за відступлення права вимоги, відповідно до договором факторингу №HI/11/16-Ф від 28.02.2024 між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» набувач права вимоги повинен передати первісному кредитору грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не надано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, представник подав письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги не визнають, при винесені рішення просять врахувати надані до матеріалів справи додаткові пояснення від 16.10.2025 року. Також, до матеріалів справи були долучені докази, що відповідач перебуває на службі у лавах ЗСУ. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, [PERSON] підписав заяву № 663831 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» підтверджено, що [PERSON] з 19.11.2021 р. є власником поточного рахунку у гривні за № [NUMBER] ….001, який відкритий до заяви-анкети №663831 з номером кредитного договору №002/11626055-SP від 19.11.2021 р., № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Звертаючись до суду з даним позовом Фінансова Компанія на підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, укладеним відповідачем з АТ «ТАСКОМБАНК», надав суду: заяву № 663831; Довідку АТ «ТАСКОМБАНК»; розрахунок заборгованості за Кредитним договором договору №002/11626055-SP від 19.11.2021 р. за період з 28.02.2024 р. по 30.04.2025 р. Однак, підписана відповідачем заяву № 663831 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».від 19.11.2021 р. не містить розміру процентної ставки за використання наданих кредитних коштів, Обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за відсотками, позивач у позовній заяві послався на Витяг з реєстру прав вимог, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13170,71 гривень, з яких 6250,88 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 6919,83 грн. заборгованість за відсотками за Кредитним договором №002/11626055-SP від 19.11.2021 р. Однак, вказаного документу, а також Публічної пропозиції банку на укладання договору, суду не надав. Надана позивачем Заява №663831 не є належним доказом погодження між Банком та відповідачем всіх істотних умов банківського договору, оскільки вказана у ньому інформація носить лише інформаційний характер та містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування, в тому числі процентну ставку. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач та Банк обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування коштами. Таким чином за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність в заяві №663831 домовленостей Банку та відповідача про сплату процентів, надані Банком, а також позивачем докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного між Банком та відповідачем кредитного договору з визначенням розміру відсотків за його користування, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. В той же час, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що Банком [PERSON] в якості заборгованості за Кредитним договором була зарахована заборгованість по відсоткам у сумі 6919,83 грн., розмір якої позивачем не змінювався При цьому судом встановлено, що Банком та відповідачем не був погоджений розмір відсотків за користування відповідачем коштами, отриманими в Банку за вищевказаним договором. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, щодо відсутності доказів про погодження між Банком та відповідачем відсоткової ставки за користування кредитними коштами, суд вважає, що Банк безпідставно нарахував відповідачеві відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 6919,83 грн. Таким чином, слід дійти висновку, що розмір заборгованості за Кредитом у відповідача [PERSON] перед АТ «ТАСКОМБАНК» фактично складається з тіла кредиту, у сумі 6250,88 грн. З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. До позову долучено статут ТОВ «ФК ЄАПБ». Як зазначає позивач Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимог ТОВ «ФК ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13170,71 гривень, з яких 6250,88 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 6919,83 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №002/11626055-SP складає 131170,71 гривень. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК ЄАПБ» заборгованість [PERSON] станом на 30.04.2025 року складає 13170,71 гривень. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як зазначено Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Тобто, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості за кредитом повністю узгоджується із Витягом з Реєстру прав вимоги. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, зазначене свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів у виді тіла кредиту, у розмірі 6250,88 грн., та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором відступлення прав вимоги. Суд відноситься критично до тверджень представника відповідача щодо недоведеності позивачем фактів надання кредитів та перерахування коштів відповідачу за Кредитним договором з Банком, оскільки заперечуючи факт отримання грошових коштів від Банку, за наявності в матеріалах справи Витягу з реєстру Прав вимог та Розрахунку заборгованості, відповідачем не спростовано належність йому поточного рахунку у гривні за № [NUMBER] ….001, який відкритий до заяви-анкети №663831 з номером кредитного договору №002/11626055-SP від 19.11.2021 р. та банківської картки за № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Отже, враховуючи те, що за умовами кредитного договору №002/11626055-SP від 19.11.2021 р. відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача та бере до уваги, що заборгованість за вказаним договором у виді тіла кредиту в розмірі 6250,88 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Щодо інших заперечень представника відповідача слід зазначити, що наявними в матеріалах справи Договором факторингу, Актом прийому-передачі Реєстру Прав вимоги за договором факторингу, Витягом з Реєстру прав вимог, які належно засвідчені, підтверджується перехід права вимоги до позивача від Банку та спростовуються твердження представника відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього. Слід зазначити, що згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Крім того, відповідно до п. 3.1. Договору факторингу від 28.02.2024 р., фактор зобов`язаний в день укладання Сторонами цього Договору сплатити Клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі на відповідний банківський рахунок Клієнта. Не долучення до матеріалів справи документу, який підтверджує сплату позивачем Банку коштів на виконання Договору факторингу не знаходиться у прямому зв`язку із обов`язком відповідача виконати свій обов`язок перед Банком, і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Тобто, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за наведеним вище договором у законний спосіб, тому, доводи представника відповідача не спростовують вказані висновки суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеної суми позовних вимог, що становить 1437,09 грн. (47,46 % від задоволеної суми позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial