Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101741879874461 від 13.03.2025 року в розмірі 78071 грн. 04 коп., з яких: 61551 грн. 38 коп. загальний залишок заборгованісті по кредиту; 15981 грн. 98 коп. загальний залишок заборгованості за процентами, 537 грн.68 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [PERSON] звернувся до АТ "А-Банк" щодо отримання банківських послуг та підписав анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". 13 березня 2025 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №АВН0СТ155101741879874461 на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 61800,00 грн., строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75,0% річних. Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 78071 грн. 04 коп., з яких: 61551 грн. 38 коп. загальний залишок заборгованісті по кредиту; 15981 грн. 98 коп. загальний залишок заборгованості за процентами, 537 грн.68 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 березня 2025 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» із заявою про надання послуги «Швидка готівка» (далі - Заява), яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов Заяви відповідачу надано кредит у розмірі 6100,00 грн. Строк кредиту 60 місяців з 13 березня 2025 року до 12 березня 2030 року включно. Процентна ставка (фіксована) 75% на рік. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розмір щомісячного платежу 4025,08 грн. У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки. Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. Видача кредитних коштів у сумі 61800,00 грн. підтверджується меморіальним ордером від 13 березня 2025 року. За змістом розрахунку заборгованості [PERSON] , який міститься у позовній заявівбачається, що загальна сума боргу 78071 грн. 04 коп., з яких: 61551 грн. 38 коп. загальний залишок заборгованісті по кредиту; 15981 грн. 98 коп. загальний залишок заборгованості за процентами, 537 грн.68 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд встановив, що між відповідачем [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір у виді заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101741879874461 від 13.03.2025 року. Договір укладено в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору АТ «Акцент-Банк» надало відповідачу кредит в сумі 61800,00 грн. строком на 60 місяців, тобто до 12 березня 2030 року, а останній зобов`язувався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором у виді щомісячних платежів, а також пеню у випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором. 13 березня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у АТ «Акцент-Банк» суд вважає доведеним. Вказані обставини відповідач не спростував. Згідно із наданим АТ «Акцент-Банк» розрахунком заборгованості за договором станом на 16 жовтня 2025 року заборгованість становить 78071 грн. 04 коп., з яких: 61551 грн. 38 коп. загальний залишок заборгованісті по кредиту; 15981 грн. 98 коп. загальний залишок заборгованості за процентами, 537 грн.68 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею. Відповідач в порушення умов укладеного кредитного договору прострочив повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками на підставі частини другої статті 1050 ЦК України. Водночас позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 537 грн. 68 коп., суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав. Так позивач як на підставу для стягнення пені покликався на п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином позивач вважає, що за договорами укладеними після 23 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Однак поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи вищевказане, даний позов слід задоволити частково, відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача- 537 грн. 68 коп.пені за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, не спростував розрахунок суми позовних вимог, не подав доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, що є її процесуальним обов`язком. Отже сума заборгованості ним не заперечується. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 99,31% (77533,36 х 100 : 78071,04), судовий збір слід стягнути в розмірі 2405 грн. 68 коп. (2422,40 х 99,31: 100).

Outcome: partial