Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. Виклад позиції позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року у розмірі 20 215 грн 80 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 5487816, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 000 грн 00 коп. [PERSON] свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28112023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року. За таких обставин ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом вимоги до відповідачки за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року. Оскільки [PERSON] не погасила заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 20 215 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14 450 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 665 грн 00 коп. заборгованість за комісією. Також позивач просив стягнути з відповідача 3 028 грн 00 коп. судового збору. 1.2. Виклад позиції відповідача Представник відповідача адвокат Зубань О.О. у відзиві на позовну заяву виклав свої аргументи, на підставі яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Суд звертає увагу, що в цьому відзиві представник зазначає номер справи, в межах розгляду якого він подається (№ 135/1799/25) та найменування позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Водночас зі змісту самого відзиву видно, що в ньому надається правова оцінка заборгованості виключно за кредитним договором, який не є предметом даної справи та укладений [PERSON] з іншою фінансовою установою - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». За таких обставин суд не вбачає сенсу надавати оцінку викладеним у даному відзиві аргументам. ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи 17 грудня 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було запропоновано подати відзив на позовну заяву. 22.12.2025 представник відповідачки адвокат Зубань О.О. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (див. п. 1.2 цього Рішення). Представник позивача Степанчук О.А. відповідь на відзив із викладенням своїх заперечень до суду не подавала, водночас в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, враховуючи зазначені обставини, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, оскільки учасники справи належним чином реалізували свої процесуальні права та обов`язки. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі частини другої статті 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до копії анкети-заяви на кредит № 5487816 від 08 липня 2023 року, відповідачка [PERSON] з метою отримання кредиту вказала свої персональні дані, а також сторони погодили суму кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп., проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 1,40 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісію за надання кредиту у розмірі 665 грн 00 коп. Строк кредиту становить 15 днів з 08 липня 2023 року. Дата повернення кредиту 23 липня 2023 року. Сума до повернення становить 6 715 грн 00 коп. (а. с. 13). 08 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5487816. Сторони погодили: суму кредиту 5 000 грн 00 коп. (п. 1.2. Договору); строк кредитування - 105 днів з 08 липня 2023 року, який складається з пільгового (15 днів) та поточного періоду (90 днів) та закінчується 21.10.2023 (п.п. 1.3., 1.3.1., 1.3.2. Договору); розмір комісії 665 грн 00 коп. (п. 1.5.1. Договору); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1,40 % (п. 1.5.2. Договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 3,00 % (п. 1.5.3. Договору). Пунктом 2.1. Договору встановлено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *52 (а.с. 5-12). Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору № 5487816 від 08 липня 2023 року, загальна вартість кредиту становить 20 215 грн 00 коп., з них: 5 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 14 550 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом та 665 грн 00 коп. - комісія за надання кредиту. Дата видачі кредиту 08.07.2023. Дата платежу 21.10.2023. Кількість днів - 105 (а. с. 10 зворотній бік). Згідно з копією паспорта споживчого кредиту, який є додатком № 2 до кредитного договору № 5487816 від 08 липня 2023 року, відповідачка була ознайомлена з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту (а. с. 11). На а. с. 12 заява на отримання кредиту, яка є додатком № 3 до кредитного договору № 5487816 від 08 липня 2023 року (а. с. 12). Кредитний договір № 5487816 від 08 липня 2023 року підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідачки R30221, що є підписом відповідачки. На підтвердження перерахування коштів відповідачці згідно з договором № 5487816 від 08 липня 2023 року позивач надав копію платіжного доручення № 104760989, в якому вказано, що кредитні кошти в сумі 5 000 грн 00 коп. відправлені 08 липня 2023 року відповідачці за допомогою платіжної системи «Mastercard» шляхом зарахування на карту [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до копії відомостей про щоденні нарахування та погашення, які надані первісним кредитором ТОВ «Мілоан», загальна сума заборгованості за кредитом станом на 28 листопада 2023 року складає 20 215 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14 450 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 665 грн 00 коп. заборгованість за комісією (а. с. 16-17). 28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28112023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 19-23). Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 24). ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 26). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року на загальну суму 20 215 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14 450 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 665 грн 00 коп. заборгованість за комісією (а.с. 25). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за договором позики. На момент розгляду справи відповідачка не надала суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надала доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. ІV. Оцінка Суду Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 08 липня 2023 року відповідачка у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» добровільно та усвідомлено подала заявку на отримання кредиту № 5487816. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідачки на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачці одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачкою цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 5487816 від 08 липня 2023 року в електронній формі. Отже, між відповідачкою та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідачка отримала проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомилася з його умовами та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідачка мала можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість її волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови та укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕЦП неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільних правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Приписами статті 204 ЦК України встановлено, що існує презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. Якщо відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах?. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 5487816 від 08 липня 2023 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачці були перераховані кредитні кошти (сума 5?000 грн 00 коп.) на вказаний нею банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідачка отримала обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язана повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на підтвердження набуття права вимоги надав копію договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також копію витягу з Реєстру боржників до вказаного Договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того, що вказаний договір факторингу визнаний недійсним не надано, а тому суд вважає, що позивач надав докази, які підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». За таких обставин ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статус нового кредитора за договором позики за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року до відповідачки [PERSON] . Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час ухвалення рішення суд встановлює: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Звертаючись із позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5487816 від 08 липня 2023 року у розмірі 20 215 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14 450 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 665 грн 00 коп. заборгованість за комісією. Відповідачкою фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Мілоан» матеріали справи не містять. Вказаний розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього встановлено розмір основного боргу, відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору та в період дії такого кредитного договору. Нарахування відсотків, які передбачені статтею 625 ЦК України, на прострочений кредит не здійснювалось. Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та/або її відсутності. Встановлення банком комісії в розмірі 665 грн 00 коп. у кредитному договорі № 5487816 від 08 липня 2023 року відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказаний висновок суду корелюється з правовими позиціями, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) та постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду справи знайшов своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп., що підтверджується платіжним документом від 28.10.2025. (а.с. 42). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved