Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення навчання або досягнення дочкою 23-х років. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .Дочка проживає разом із позивачем, винаймаючи спільно житло в м.Житомирі. Дочка є студенткою другого курсу першого рівня вищої освіти факультету міжнародної економіки і менеджменту Київського національного економічного університете ім. Вадима Гетьмана. Вартість навчання в 2024-2025 роках складала 20900,00 грн за семестр. Позивач зазначає, що нею здійснюються додаткові витрати на проживання та харчування дочки в м. Києві на період її навчання. Позивачу не вистачає її доходу для забезпечення повноцінного утримання спільної дитини, дочка навчається на денній формі і не має змоги влаштуватись на роботу, натомість відповідач добровільно кошти на утримання дочки надає в незначних сумах, офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має та в змозі надавати матеріальну допомогу. Відповідач має стабільний дохід, оскільки є військовослужбовцем Збройних Сил України, а також отримує пенсію. Відповідач залишився проживати в будинку, який належить на праві спільної сумісної власності подружжя, що не створює для нього додаткових витрат на оренду житла. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.11.2025 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач не визнає пред`явлені позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що, за твердженням позивача, дочка проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні, проте позивач не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, позивач не надала суду доказів того, що донька сторін проживає у даний час разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення її повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання дочки. Доводи позивача про проживання дочки з нею спростовуються тим, що в позові сама позивач вказується, що дочка [PERSON] проживає в місті Києві та навчається на очній (денній) формі здобуття освіти.Відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, саме на її користь, не доведена позивачем жодними належними та достатніми доказами на підтвердження фактичного самостійного матеріального утримання дочки. Звертаючись до суду з позовом, позивач має довести наявність фактів, які надають право стягувати аліменти саме на її користь на утримання повнолітньої дочки, зокрема, доказів на підтвердження існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі - понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо.Водночас, згідно з банківськими виписками з рахунку від 28.10.2025 №2Q9SNGABDM209NH8 та від 30.10.2025 №6NMALH7R1B05UQ30, відповідач за період з 20.01.2024 по 10.10.2025 регулярно перераховує на рахунок дочки [PERSON] кошти на її утримання. Всього за вказаний період було перераховано дитині 142588,50 грн. Тобто, відповідач добровільно надає кошти дочці та покриває її потреби у матеріальній допомозі. Відповідач добровільно виконує свій обов`язок щодо надання матеріальної допомоги, перераховуючи кошти особисто дочці, яка будучи повнолітньою особою, сама вправі розпоряджатися отриманими коштами та використовувати їх на власний розсуд для покриття власних потреб. Отже, у даному випадку позивачем не доведено такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, оскільки відповідач вказані потреби покриває добровільно. Позивач також зобов`язана надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, що продовжує навчання, а тому, враховуючи факти надання відповідачем коштів дитині, не можна вважати, що весь тягар витрат на дитину, у зв`язку з навчанням несе позивач. Окрім того, позивач при зверненні з цим позовом не зазначила про конкретні потреби та витрати, які вона несе у зв`язку із навчанням дочки, а також не обґрунтовано заявленої суми аліментів. Також у відзиві вказано, що відповідач регулярно надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері похилого віку та рідній сестрі, що є особою з інвалідністю 3 групи.У задоволенні позову просить відмовити. 12.12.2025 від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що у відзиві на позов представник відповідача зазначає ряд обставин, які не відповідають дійсності і є надуманими. Підтверджує, що проживає спільно із своєю матір`ю [PERSON] , яка винаймає квартиру. У зв`язку із воєнним станом та постійними відключеннями світла в м. Києві значна частина навчання в університеті проводиться дистанційно за місцем проживання студентів. Зазначає, що перебуває на повному утриманні своєї матері, оскільки навчальний процес не дає можливості працювати. Нею покриваються витрати на проживання, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, навчання та інших побутових потреб. Вказує, що кошти за період з 20.01.2024 по 10.10.2025, про які зазначає представник відповідача, надавались її батьком під час спільного проживання однією сім`єю та використовувались в тому числі і на оплату навчання [PERSON] спочатку у коледжі, а потім в університеті. Батьки розлучились тільки 28.10.2025. Вважає, шо позовні вимого [PERSON] повинні бути задоволені. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та до [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). 13.08.2024 між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана та [PERSON] укладено договір №2411781638 про навчання у закладі вищої освіти, відповідно до умов якого форма здобуття освіти денна, фінансування здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 12). [PERSON] є студенткою другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету міжнародної економіки і менеджменту, очної (денної) форми здобуття освіти Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Термін закінчення навчання 30.06.2028, що підтверджується довідкою №2706 від 26.08.2025 (а.с. 11). 29.08.2024 [PERSON] перерахувала на рахунок Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана кошти за навчання у загальному розмірі 41800,00 грн, 12.10.2024 6750,00 грн, 15.02.2024 6750,00 грн, 06.02.2025 6650,00 грн, 21.08.2025 3200,00 грн, 23.10.2025 14400,00 грн. Згідно з довідкою №37 від 16.09.2025, яка видана ЖБК №1 м. Житомир, [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Нормами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми сином, дочкою щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Статтями 81, 83 ЦПК України, передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, жодних доказів на підтвердження того, що у нього відсутня можливість надавати допомогу повнолітній дочці, не надав. Відповідач не повідомив суду обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема не повідомив та не надав суду доказів щодо своїх доходів, стану здоров`я, наявності або відсутності зареєстрованого за ним майна, інших осіб на утриманні тощо. Суд критично розцінює доводи відповідача про те, що він регулярно надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері похилого віку та рідній сестрі, що є особою з інвалідністю 3 групи, оскільки жодними доказами зазначене не підтверджено. Крім того, надання допомоги матері та сестрі жодним чином не свідчить, що такі особи перебувають на утриманні відповідача. З довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №669963 вбачається, що сестра відповідача [PERSON] 1980 року народження, тобто є особою молодого віку, доказів того, що вона є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від відповідача, до відзиву не долучено, тому такі обставини при ухваленні рішення суд до уваги не приймає. Також відповідач у позові посилається на те, що він добровільно надає утримання дочці та вважає, що на цій підставі у позові має бути відмовлено. Однак, звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про те, що між сторонами існує спір з даного питання та позивач має право захищати свої інтереси шляхом звернення до суду. Крім того, з пояснень третьої особи вбачається, що відповідач надавав кошти дочці у період спільного проживання сім`ї, яке наразі припинене. Суд не приймає заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що дочка [PERSON] з позивачем не проживає, так як навчається очно в іншому місті, оскільки проживання дочки у період навчання у місці, яке є відмінним від місця проживання матері, не свідчить про те, що дочка не перебуває на утриманні матері. З довідки ЖБК №1 м. Житомир №37 від 16.09.2025 вбачається, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , та у своїх поясненнях [PERSON] вказує, що вона проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається очно, на платній основі, що позбавляє її можливості отримувати самостійний дохід, отже вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та що він не спроможний сплачувати такі аліменти. Відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] , та зобов`язаний її утримувати, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням у вищому навчальному закладі, навчання здійснюється на платній основі, тому суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2025, до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-х річного віку. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі у сумі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами, що є її обов`язком, що потреби повнолітньої дочки виправдовують стягнення аліментів у зазначеному розмірі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання [PERSON] . Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial