Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

ТОВ «Свеа фінанс» звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9775 гривень за договором споживчого кредиту № 1317548 та договором № 7231371 у розмірі 28308 гривень та судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою від 02 липня 2025 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 10 жовтня 2025 року о 09 годині 30 хвилин. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту № 1317548, зобов`язання за якими цією установою були виконані шляхом видачі кредиту у розмірі 1000 гривень. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, у строки і порядку встановлені договором, не виконав. Тому, у цієї установи виникло право вимоги до відповідача на суму 9775 гривень, з яких: 1000 гривень - це борг по кредиту; 8775 гривень - це борг по процентах за користування кредитом. Разом з цим між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений споживний договір № 7231371 від 02.11.2023 року, зобов`язання за якими цією установою були виконані шляхом видачі кредиту у розмірі 10000 гривень. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, у строки і порядку встановлені договором, не виконав. Тому, у цієї установи виникло право вимоги до відповідача на суму 28308 гривень, з яких: 10000 гривні - це основна сума боргу та 18308 гривень - сума боргу по відсотках. Проте, оскільки було відступлено право вимоги за вищевказаним договором до позивача, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за цими договорами. Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку. Оцінка суду щодо кредитного договору № 1317548. 29 листопада 2023 року, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та ТОВ "Слон Кредит" уклали між собою договір споживчого кредиту № 1317548 (а.с.10-13). І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 1000 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит протягом 351 дня та сплачувати проценти у від суми кредиту у розмірі 2.50% І свої зобов`язання за договором, компанія виконала у повному обсязі, оскільки видала [PERSON] , вказаний у договорі кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.31), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, що підтверджується цим же розрахунком. Через що, у компанії виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати кредиту у розмірі 1000 гривень та сплати процентів за користування ним у розмірі 8775 гривень (а.с. 31). Проте, 24.07.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Слон Кредит», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 1317548 від 29 листопада 2023 року, що укладений між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] (а.с.33-38). Що підтверджується підписаним витягом з реєстру боржників (а.с. 39). І у зв`язку із цим, а також оскільки [PERSON] продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за кредитним договором № 1317548, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ «Свеа Фінанс», у [PERSON] виник борг по кредиту у розмірі 1000 гривень, борг по сплаті процентів за користування ним у розмірі 8775 гривень, що в загальній сумі складає 9775 гривень. Оцінка суду щодо кредитного договору №7231371. 02 листопада 2023 року, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та ТОВ «Авентус Україна» уклали між собою договір споживчого кредиту № 7231371 (а.с.45-49). І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 10000 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплачувати проценти у від суми кредиту на умовах передбачених договором. І свої зобов`язання за договором, компанія виконала у повному обсязі, оскільки видала [PERSON] , вказаний у договорі кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.61-67), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав. У зв`язку із чим у компанії виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати кредиту у розмірі 10000 гривень та сплати процентів за користування ним у розмірі 18308 гривень, що в загальній сумі складає 28308 гривень. Проте, 31.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-22/24, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Свеа Фінанс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 7231371 від 02 листопада 2023 року, що укладений між ТОВ " Авентус Україна " та [PERSON] (а.с. 70-74). Що також підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.82). І у зв`язку із цим, а також оскільки [PERSON] продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за кредитним договором № 7231371, станом на 30.07.2024 року, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ «Свеа Фінанс», у [PERSON] виник борг по кредиту у розмірі 10000 гривень, боргу по сплаті процентів за користування ним у розмірі 18308 гривень, що в загальній сумі складає 28308 гривень. Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» та відповідачем [PERSON] дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері кредитування, в яких позивач виступає новим кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як нового кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит та проценти за користування ним, на підставі договору. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору, при цьому підписи можуть бути електронними за письмовою згодою сторін. Як вже було встановлено судом, [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» уклали між собою договір № 1317548 від 29.11.2023 року, відповідно до якого, компанія взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 1000 гривень. І вона взяті на себе зобов`язання виконала повністю. Разом з цим, [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» уклали між собою договір № 7231371 від 02.11.2023 року, відповідно до якого, компанія взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 10000 гривень. І вона взяті на себе зобов`язання також виконала повністю. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за вказаними кредитними договорами, [PERSON] взяв на себе зобов`язання, за вищевказаною угодою, повернути кредити та сплачувати проценти від суми кредиту. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Але, як вже було встановлено судом, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість спочатку перед первинними кредиторами, а потім і перед новим кредитором (позивачем) за кредитним договором № 1317548 від 29.11.2023 у розмірі 9775 гривень, з яких: 1000 гривень: борг по кредиту; 8775 гривень: борг по процентах за користування кредитом та за кредитним договором № 7231371 від 02.11.2023 року у розмірі 28308 гривень, з яких: 10000 гривень: борг по кредиту; 18308 гривень: борг по процентах за користування кредитом. Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу. Тому, матеріально-правові вимоги позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2422 гривні 40 копійок (а.с.9), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Отже,

Outcome: approved