Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача [PERSON] , в яких просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області, 10 жовтня 2009 року, актовий запис № 174. Позовну заяву мотивує тим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні, спільне господарство не ведеться. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 06 січня 2026 року. У судове засідання 06 січня 2026 року позивач не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання 06 січня 2026 року не з`явився, відзив не подав. Конверт з судовою повісткою про виклик до суду, направлений відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві та у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з вимогами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України зазначені документи вважаються врученими відповідачу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18). Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 174, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». У сторін по справі є неповнолітня дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02 грудня 2010 року. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач бажає розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини сторін. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved