Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

23.08.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.03.2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1176-9776, який разом з Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до методики Нацбанку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідач була попередньо ознайомлена. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року) видав [PERSON] кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний нею в особистому кабінеті. Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 4 500,00 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50% в день, стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Однак, відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 25.06.2024 за нею утворилась заборгованість в розмірі 44 685,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 500,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40 185,00 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 22 185,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 500 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 500,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 500,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18 000,00 грн., а також відшкодувати судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.58-59). Позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Згідно тексту позовної заяви просять справу розглядати в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.10). Відповідач повідомлялась про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації копії ухвали про відкриття провадження, про що свідчить поштовий конверт (а.с.70), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, в матеріалах справи наявні докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками (накладна №1240310) (а.с.54). Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористалась, а тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Як встановлено судом, 26.03.2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1176-9776 (а.с.16-21). Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 4 500,00 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50% в день, стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що відбулось укладення договору від 26.03.2023 року №1176-9776, що узгоджується зі ст.ст.626,627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого [PERSON] перераховано суму кредиту в розмірі 4 500,00 грн. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4 500,00 грн. підтверджено договором про відкриття кредитної лінії від 26.03.2023 року №1176-9776 та Паспортом споживчого кредиту від 26.03.2023 року (а.с.25 зворот-26), які підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а також довідкою про перерахування суми кредиту від 26.03.2023 року (платіж №2261644754) (а.с.43а). Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, як вбачається з п. 4.8 кредитного договору від 26.03.2023 року №1176-9776, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, тобто до 19.01.2024 року, строк договору є рівним строку кредитування. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, свої зобов`язання належним чином не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно якого станом на 25.06.2024 року загальна заборгованість становить 44 685,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 500,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40 185,00 грн. (а.с.44-47). Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 22 185,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 500,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як визначено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис (ч. 1 ст. 6 Закону). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21. В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості нею суду не надано, свій розрахунок не наведений. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved