Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позиції сторін Позивач у серпні 2025 року звернувся до Сумського районного суду Сумської області із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 10.01.2017 між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду з обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а останній зобов`язується у порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Також умовами договору передбачено, що у випадку невиконання [PERSON] умов договору останній зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед АТ «Альфа Банк» протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання за договором виконало та надало [PERSON] кредит. Однак відповідач порушив зобов`язання, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 91094,93 грн, яка складається з: заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 63911,16 грн, заборгованість за відсотками у сумі 27183,77 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», про що було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, яка залишилася без належного реагування. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10.01.2017 в розмірі 91094,93 грн та судові витрати. Представниця відповідача Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 18.11.2025 та просила відмовити у позові, оскільки останній є необґрунтованим, а вимоги недоведеними. Надані позивачем виписка та розрахунок не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Представниця зазначила, що документи, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є документи первинної бухгалтерської документації. Указала, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості за договором у розмірі 91094,93 грн. Представниця позивача [PERSON] 11.12.2025 подала додаткові пояснення, у яких зазначила, що позивач надав відповідачу кредит на умовах визначених договором. Так, указана обставина підтверджується детальним розрахунком заборгованості, який не був спростований відповідачем та виписками по особових рахунках відповідача. Представниця позивача наголосила, що розрахунки заборгованості та виписки з особових рахунків є достатніми доказами на підтвердження існування зобов`язальних правовідносин між сторонами. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 01.09.2025 справу направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою суду від 25.09.2025 справу направлено до Тростянецького районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 21.10.2025 за місцем його реєстрації. Поштове відправлення повернуте до суду 23.10.2025. Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 06.01.2017 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та [PERSON] було укладено договір обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Договір укладено способом власноручного підписання клієнтом оферти на укладення угоди та анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції. Відповідно до договоруякого відповідачу надано кредит у розмірі 200000,00 грн з умовою сплати відсотків за користування коштами в розмірі 26% річних. Також було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів та договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби (а.с. 38-41). Також у матеріалах справи міститься статут АТ «СЕНС БАНК (а.с. 29-37). Договір власноручно підписано [PERSON] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання власноруч договору наданого банком у паперовому варіанті. Банк виконав свої зобов`язання за договором та надав можливість позичальнику [PERSON] користуватися кредитними коштами у сумі 200000,00 грн, що вбачається з виписки по рахунку клієнта в період з 10.01.2017 по 25.03.2025. Також, в указаній виписці зазначено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість (а.с. 49-53). З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача була надіслана досудова вимога про усунення порушень (а.с. 6). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 25.03.2025 складає 91094,93 грн (а.с. 47-48). Судом перевірено належність копій поданих доказів. Документи підписані електронним цифровим підписом представника позивача, направлені через систему Електронний суд. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своєму відзиві представниця відповідача зазначила, що позивачем не надано підтверджень про наявність чи відсутність заборгованості, проте суд вбачає достатніми докази надані позивачем для задоволення рішення, оскільки виписка по рахунку містить підтвердження користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами. Ураховуючи викладене, установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість суд вважає, що задоволенню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту у сумі 63911,16 грн та нарахованими відсотками у сумі 27183,77 грн. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved