Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] з участю заінтересованої особи: Березівської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Одеського державного нотаріального архіву звернувся із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На обґрунтування заяви зазначає, що 03.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , дружиною [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який посвідчено у приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Панчишина Йосипа Михайловича та зареєстровано у реєстрі за № 1812. З часом заявником було виявлено, що під час укладення договору купівлі-продажу квартири приватним нотаріусом Панчишиним Й.М., було допущено помилку у написанні по батькові [PERSON] , а саме, замість « [PERSON] » було записано « [PERSON] ». Приватний нотаріус Панчишин Йосип Михайлович помер, всі справи було передано до Одеського державного нотаріального архіву. Оскільки справи приватного нотаріуса Панчишина Й.М., було передано до Одеського державного нотаріального архіву, то 09.10.2025 року заявник звернувся із заявою до Одеського державного нотаріального архіву, якою просив внести виправлення до договору купівлі-продажу, а саме: змінити по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 15.10.2025 року було отримано відповідь на звернення про те, що на підставі статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів, Одеський державний нотаріальний архів не є компетентним органом щодо внесення виправлення до договорів засвідчених нотаріусами. Представник зазначає, що наразі Заявник не має можливості внести виправлення до договору купівлі-продажу квартири, тому вимушений звернутися до суду. У зв`язку з тим, що в оригіналі Договору купівлі-продажу квартири невірно зазначено по батькові заявника, тому він позбавлений можливості у подальшому вчинити дії щодо відчуження свого майна. З огляду на викладене, єдиним можливим способом виправити помилку в договорі купівлі- продажу квартири є звернення до суду в порядку окремого провадження з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Виправлення зазначеної технічної описки у договорі купівлі-продажу дозволить привести у відповідність цей правовстановлюючий документ та надасть заявнику можливість у подальшому розпоряджатися своїм майном. Той факт, що Договір купівлі-продажу квартири був дійсно укладений [PERSON] підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання в якій зазначено, що починаючи з 18 жовтня 2018 року по теперішній час місце проживання заявника зареєстровано в цій квартирі, тобто через 15 днів після купівлі квартири. Враховуючи наведене, просить встановити що договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який посвідчено у приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Панчишина Йосипа Михайловича та зареєстровано у реєстрі за № 1812 належить [PERSON] , [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . В судове засідання заявник не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що вбачається з копії паспорта № [NUMBER] . 03.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , його дружиною [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який посвідчено у приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Панчишина Йосипа Михайловича та зареєстровано у реєстрі за № 1812. В договорі по батькові заявника зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Справи приватного нотаріуса Панчишина Й.М., було передано до Одеського державного нотаріального архіву, тому 09.10.2025 року [PERSON] звернувся із заявою до Одеського державного нотаріального архіву, якою просив внести виправлення до договору купівлі-продажу, а саме: змінити по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 15.10.2025 року було отримано відповідь №2650/0118 на звернення про те, що на підставі статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів, Одеський державний нотаріальний архів не є компетентним органом щодо внесення виправлення до договорів засвідчених нотаріусами. У зв`язку з тим, що в оригіналі договору купівлі-продажу квартири невірно зазначено по батькові заявника, тому він позбавлений можливості у подальшому вчинити дії щодо відчуження свого майна. На підтвердження того факту, що договір купівлі-продажу квартири був дійсно укладений [PERSON] заявник надав довідку про реєстрацію місця проживання, з якої вбачається, що починаючи з 18 жовтня 2018 року по теперішній час місце проживання заявника зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , тобто через 15 днів після купівлі квартири. З огляду на викладене та враховуючи, що нотаріус, який посвідчував договір помер, в інший спосіб виправити помилку в написанні по батькові заявника договору купівлі-продажу немає можливості, то окрім судового порядку, іншого способу вирішити питання не існує. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідне заявнику для реалізації право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Враховуючи досліджені, долучені заявником докази у суду немає сумніву, що договір купівлі-продажу від 03.10.2001 року квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Панчишином Йосипом Михайловичем та зареєстровано у реєстрі за № 1812 був укладений з участю [PERSON] . Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] з участю заінтересованих осіб: Березівської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У зв`язку з вказаним доводи заявника про приналежність їй Державного акту на право приватної власності на землю, є безсумнівними та підтвердженими. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved