Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 11.08.2025 звернулося з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4885970 від 07.10.2021 в сумі 58000,00 грн, яка складається з 20000,00 грн заборгованість за кредитом, 38000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі: 2 422,40 грн - сплачений судовий збір за подання позовної заяви; 10000,00 грн - витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4885970. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 26.09/23Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4885970 від 07.10.2021 перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином, що призвело до утворення заборгованості. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 26.09.2025 з викликом сторін. 28.08.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, яким він його повністю заперечив та зазначив, що ні в договорі факторингу N26.09/23-Ф від 26.09.2023 року укладеному між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», ні в його додатках не зазначено, що договір №4885970 від 07.10.2021 включений у перелік та відповідно передано право правової вимоги згідно цього договору. Аналогічно, як і роздруківка надана ТОВ «Контрактовий Дім» на запит ТОВ «Авентус Україна» уже 12.10.2023, тобто після укладення договору факторингу від 26.09.2023, а відповідно ТОВ «Авентус Україна» стосунку до цього уже не мало, оскільки відступило право вимоги виходячи із змісту позовної заяви. Тому він ставить під сумнів підставність звернення позивача до суду з даним позовом. Також зазначає, що позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач ознайомлений із текстом кредитного договору разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальною річною процентною ставкою за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Однак, до позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів що із цим договором ознайомлений відповідач. В порушення вимог ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV до позовної заяви не долучений електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора a6o підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Відповідач вважає, що надана розпечатка договору №4885970 від 07.10.2021 не є тим документом, який нібито направлений до відповідача та був підписаний позивачем. Також зазначає, що позивач не надав належних і достатніх доказів, неможливо встановити факт чи відповідач отримав грошові кошти від Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», а також факт відступлення права вимоги, укладеного договору факторингу між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Відповідач звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, тому починаючи з 24.12.2023р. денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024р. не більше 1,5%, з 20.08.2024р. не більше 1%. Стверджує, що до позовної заяви не надано належним чином оформленого розрахунку, не вказано формули якою здійснювали розрахунок заборгованості та звідки взяли цифри щоб заповнити картку обліку договору, яку позивач вважає розрахунком. Тому просить в позові відмовити в повному об`ємі. 01.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, якою він заперечив доводи відповідача. Вказав, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Зазначає, що кредитні кошти були перераховані відповідачу 07.10.2021 на платіжну картку № [NUMBER] відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті відома тільки відповідачу. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Щодо набуття ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» статусу кредитора за кредитним договором, то представник позивача звертає увагу, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача його правонаступником жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника із врахуванням статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. П. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору. В укладеному кредитному договорі між відповідачем та первісним кредитором встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом. Таким чином, у разі внесення змін до кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до кредитного договору. Також звертає увагу, що підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитодавцем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови кредитного договору, підписавши його зміст. Кредитний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Тому просить позов задоволити. 05.09.2025 від відповідача надійшло заперечення, в якому він зазначав, що позивач не пояснив, яким чином роздруківка надана ТОВ «Контрактовий Дім» на запит ТОВ «Авентус Україна» уже 12.10.2023 року, тобто після укладення договору факторингу від 26.09.2023р., була додана до позовної заяви. Позивач не мав жодного стосунку до ТОВ «Контрактовий Дім», а усі необхідні документи мали б бути передані при укладенні договору факторингу від 26.09.2023р. До позовної заяви позивач не долучив електронного примірника документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора aбo підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Немає документального підтвердження укладення договору факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та позивачем, як того вимагає чинне законодавство і правові висновки ВС України. Зазначає, що позивачем знову ж таки не надано та не аргументовано не надання жодних підтверджуючих документів, крім пустих форм та бланків, які додані до позовної заяви проте жодної інформації не несуть. Звертає увагу на те, що нараховані проценти по Договору №4885970 про надання споживчого кредиту від 07.10.2021 були нараховані первісним позивачем на дату відступлення права вимоги. При цьому строк дії договору становив 30 днів. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України. Просить в позові відмовити. 26.09.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді. 30.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Універсла Банк» та відкладено розгляд справи на 08.12.2025. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у відсутності представника Товариства. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №4885970 (а.с.13-17). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора М824004. Згідно п.п.1.3,1.4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 20000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Згідно з п.1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 24079,41% річних; за зниженою ставкою - 582,51%. Орієнтована вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою - 31400,00 грн; за зниженою ставкою - 23420,00 грн. (п.1.8 договору). Відповідно до п.п.2.1 Кредитного договору, кошти кредиту Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.п.2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п.2.1 договору. Згідно з п.п.3.1 п.3 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт\\факт». Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. У п.4.1 договору сторони погодили, що строк кредиту може бути продовжено у двох випадках: за ініціативою споживача - на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп.4.2.1-4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації - на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п.4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) договору. Згідно п.4.2.2 Договору, пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних способів. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом. Пунктом 4.3 договору сторони домовились про порядок автопролонгації строку кредиту. Так, у пп.4.3.1 п.4.3 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку) кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто, в даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Згідно з пп.4.3.2 п.4.3 договору, сторони погодили, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених у пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача. Відповідно до п.10.8. Договору підписуючи його, споживач підтверджує, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Окрім договору, позичальником підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту (одноразовий ідентифікатор М824004), де вказана інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: інформація та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок поверення кредиту та додаткова інформація (а.с.19-21). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №4885970 від 07.10.2021 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого сума процентів за користування кредитом складає 3420,00грн, реальна річна процентна ставка складає 582,51%, загальна вартість кредиту складає 23420,00грн. (а.с.18). Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих.№3348 від 12.10.2023 адресованого ТОВ «Авентус Україна» встановлено, що успішно проведено зарахування коштів 07.10.2021 18:15год в сумі 20000грн, номер транзакції 1000940940, номер карти [NUMBER] (а.с.29). Повідомленням АТ «Універсал Банк» №Е/493-В від 31.10.2025 наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів підтверджено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] за період з 07.10.2021 року по 12.10.2021 року зазначено [NUMBER] . Випискою про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] підтверджено зарахування кредитних коштів 07.10.2021 18:15:08 у розмірі 20000,00 грн., деталі операції EasyPay. Позивачем на підтвердження укладення договору було долучено Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (а.с.42-55) Картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) містить інформацію за укладеним договором №4885970 від 07.10.2021, а саме: щодо суми основного боргу позичальника [PERSON] нарахованих процентів, загальної заборгованості, а також проведених позичальником плат за цим договором. Відповідачу було нараховано 3420грн відсотків за зниженою процентною ставкою та 71820 грн за стандартною процентною ставкою. Відповідачем було сплачено 37240 грн процентів за користування кредитом (а.с.23-41). 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 26.09/23Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.56-63). Відповідно до акту приймання передачі реєстру боржників за договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 (а.с.64) та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 4885970 від 07.10.2021 в загальному розмірі 58000 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 38000 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 66). На підтвердження виконання умов договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 позивачем надано копію платіжної інструкції №198 від 26.09.2023, згідно якої ТОФ «ФК «Укрглобал-Фінанс» оплатив ТОВ «Авентус Україна» 938001,65грн (а.с.65). Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. До нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закону). Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. З досліджених доказів суд вважає доведеним, що 07.10.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір № 4885970 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 20000,00 грн. Як зазначалось вище, даний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, який використано для підтвердження підписання договору. Без використання відповідачем під час укладення даного правочину номера мобільного телефону, введення своїх персональних даних, реквізитів банківської карти, використання одноразового ідентифікатора під час підписання договору даний договір не був би укладений сторонами, відтак, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтак укладення договору узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не вчинено жодних дій щодо розірвання кредитного договору, або визнання його недійсним, часткову оплату нарахованих процентів за користування кредитними коштами, а відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що до позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів, що саме із цим договором ознайомлений відповідач, оскільки згідно п.10.10. договору сторони домовились, що примірник цього договору вважається отриманим споживачем, якщо товариство його направило на електронну адресу вказану споживачем в особистому кабінеті/Договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет. У випадку відправлення договору в кабінет, споживач приймає та підтверджує, що дані особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення договору та які дають можливість споживачу переглядати укладений договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В цьому випадку датою відправлення договору вважається дата, з якої споживачу в особистому кабінеті стає доступним текст укладеного договору. Відповідачем також не надано договору з іншими умовами, щоб заперечити існування договору поданого позивачем. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку він зазначив при укладанні кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих.№3348 від 12.10.2023 адресованим ТОВ «Авентус Україна» відповідно до якого, успішно проведено зарахування коштів 07.10.2021 18:15год в сумі 20000грн, номер транзакції 1000940940, номер карти [NUMBER] .Також повідомленням АТ «Універсал Банк» №Е/493-В від 31.10.2025 наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів підтверджено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] за період з 07.10.2021 року по 12.10.2021 року зазначено [NUMBER] . Випискою про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] підтверджено зарахування кредитних коштів 07.10.2021 18:15:08 у розмірі 20000,00 грн, деталі операції EasyPay. Отже належними та допустимими доказами підтверджено отримання відповідачем суми кредиту в розмірі 20000грн на виконання договору №4885970 від 07.10.2021, при укладанні якого відповідач вказав номер рахунку, який емітований на ім`я [PERSON] , а також вказав номер телефону [NUMBER] , який був фінансовим номером телефону [PERSON] за період з 07.10.2021 по 12.10.2021 відповідно до повідомлення АТ «Універсал Банк». Отже, таким чином спростовується твердження відповідача про те, що позивачем не підтверджено перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача. Таким чином, зазначений вище Договір про надання споживчого кредиту є укладеним на умовах, що зазначені у Договорі. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він ставить під сумнів перехід права вимоги позивачу за договором факторингу виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо). Позивачем долучено належні та допустимі докази, що підтверджують, що у відповідності до вимог закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 4885970 від 07.10.2021. 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 26.09/23Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту В якості ціни за відступлення Прав вимоги Фактор сплачує Клієнту плату у розмірі 2 185 366 грн. 65 коп. шляхом перерахування вказаної суми на вказаний у реквізитах цього договору рахунок. Згідно з пп.3 п.5.1 кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Оскільки обов`язки боржника [PERSON] перед кредитором виконані не були, то, укладаючи 26.09.2023 року договір факторингу №26.09/23Ф, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] , на що вказує доданий до договору витяг з реєстру боржників. Відповідно до акту приймання передачі реєстру боржників за договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 зазначено під №110, що [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) є боржником за кредитним договором №4885970, сума заборгованості за основною сумою боргу - 20000 грн, сума заборгованості за процентами - 38000 грн, сума заборгованості разом - 58000 грн. На підтвердження виконання умов договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023 позивачем надано копію платіжної інструкції №198 від 26.09.2023, згідно якої ТОФ «ФК «Укрглобал-Фінанс» оплатив ТОВ «Авентус Україна» 938001,65грн. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу № 26.09/23Ф від 26.09.2023, а тому до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги за договором № 4885970 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.10.2021. Разом з тим, перевіряючи розрахунок заборгованості за договором №4885970 від 07.10.2021 наданий позивачем, погоджується з ним, з огляду на таке. Відповідно до 4 розділу договору №4885970 від 07.10.2021 визначено, що строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача - на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп.4.2.1-4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації - на кількість днів та відповідно до умов, визначених у п.4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) договору. Пунктом 4.2.2 кредитного договору передбачено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі, не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме: натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок», вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі, здійснений позивачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. 07.10.2021 року відповідачу було надано кредит в сумі 20000 грн. строком на 30 днів за стандартною процента ставкою 1,90% Згідно картки обліку договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що [PERSON] 05.11.2021 здійснив платіж на суму 3420,00 грн, 05.12.2021 - на суму 11400,00 грн, 03.01.2022 - на суму 11020,00 грн., 02.02.2022 - на суму 11400,00 грн. Сплачена сума платежів на загальну суму 37240,00 грн була зарахована в рахунок сплати процентів за користування кредитом. У зв`язку із здійсненням відповідачем часткової оплати процентів за ініціативою споживача відбувалося продовження строку дії договору кредиту відповідно до розділу 4 Договору. У випадку, якби [PERSON] не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний був вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2 договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) встановлено, що заборгованість відповідача за договором №4885970 від 07.10.2021, станом на 25.09.2023 становить 58000,00 грн, з яких 20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 38000,00 грн заборгованість за відсотками. Відповідач, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не спростував належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку заборгованості, не надав іншого розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не надав доказів внесення оплати за кредитним договором на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, є чинним, а відтак підлягає обов`язковому виконанню обома його сторонами. Суд критично ставиться до твердження відповідача про застосування при розрахунку заборгованості ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, виходячи з наступного. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%; з 23.04.2024 року денна ставка - не більше 1,5%; з 21.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Досліджуючи розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, суд встановив, що первісним кредитором розмір заборгованості за нарахованими процентами обраховано за період з 07.10.2021 по 02.10.2022, а оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023, тому він не може бути застосований до договору №4885970 від 07.10.2021. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем отриманої за вказаним договором суми кредиту у розмірі 20000 грн., відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, як правонаступника первісного кредитора, про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн та процентами в 38000,00 грн за користування кредитними коштами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути 10 000 гривень витрат на правову допомогу в рамках договору №02/08/2024 від 02.08.2024 року про надання юридичних послуг, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав Договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» з ФОП [PERSON] ( а.с.67); довіреність від 26.02.2024, якою уповноважено адвоката Руденка К.В. представляти інтереси ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність серії ПТ № 2412 виданого 23.10.2018 на ім`я Руденка К.В.; акт від 03.03.2025 приймання-передачі наданих послуг № 56 до договору № 02.08.2024 про надання ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» юридичних послуг на загальну суму 100000,00 грн; витяг з реєстру №1 до акту приймання передачі наданих юридичних послуг від 02.08.2024 року, де вказана послуга - Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 4885970 про надання споживчого кредиту від 10.07.2021 та клопотання про витребування доказів вартістю 10000,00 грн.; платіжну інструкцію № 2066 від 03.03.2025 про перерахування ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» Руденку К.В. 100 000,00 грн згідно договору № 02/08/2024 від 02.08.2024 та акту №56 від 03.03.2025. Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст.137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення стягнення зазначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial