Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань, подружнє життя не склалось, зникло почуття любові, взаємної згоди та бажання жити подружжям, між сторонами часто виникали суперечки та непорозуміння, які переростали у конфлікти. Врешті їх подружнє життя стало неможливим та з січня 2025 року шлюбні відносини між ними фактично припинились, вони проживають окремо, не мають взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету та побуту, а тому на даний час їх шлюб існує формально. На даний час позивач створив сім`ю з іншою жінкою. Спроби примирення та налаштування нормальних подружніх відносин були невдалими, їх життя, ставлення один до одного та взаємовідносини не змінились. За таких обставин, примирення виключається. Рішення про звернення до суду проаналізовано та зважене, прийнято у зв`язку з вищеописаними обставинами та змінено не буде. Ухвалою суду від 13.11.2025 розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача та отримана адресатом 02.12.2025. Відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 24.12.2010 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, актовий запис №3. У шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачено ч.1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вказані положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд враховує, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Однак сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Підстав для надання строку на примирення немає. Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Отже, слід розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 1211,20 грн. Суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві просить судові витрати не стягувати з відповідача. На це суд зауважує, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою та не залежить від думки позивача, а покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Натомість питання отримання виконавчого листа щодо примусового стягнення судового збору є суб`єктивним правом позивача, оскільки виконавчий лист видається судом саме за його заявою. Таким чином, вирішити питання щодо розподілу судових витрат суд має згідно вимоги законодавства. Проте подальша реалізація такого стягнення залежить тільки від волевиявлення позивача, вимоги якого задовольняються судом. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved