Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

у жовтні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 25.11.2024р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №5136194 за умовами якого останній отримав грошові кошти на картковий рахунок. 16.07.2025р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072025 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано за плату права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 16.07.2025 до договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 664,76 грн., з яких: 9984,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 680,76 грн сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн сума заборгованості за штрафами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2025 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 35 664,76 грн та понесені судові витрати (а.с.2-5). Ухвалою від 31.10.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 62). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с. 65-68,73,74), відповідач рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання, які отримано 12.11.2025 та 02.12.2025 (а.с.70,75). Представник позивача у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 5). Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір №5136194 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком на 360 днів, періодичністю платежів кожні 20 днів. Згідно з п.п.1.4-1.4.2 Договору за користування кредитом нараховуються проценти: стандартна процентна ставка 1,00% за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредитування, знижена процентна ставка 0,01% за кожен день користування кредитом за умови сплати першого платежу до 14.12.2024 або часткового дострокового повернення кредиту (а.с.8). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 768,92% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки 1 676,11% річних ( п.1.5-1.5.2 договору) (а.с.8 на зв.). За п.1.6-1.6.2 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за увесь строк користування кредитом складає 46 000,00 грн, за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 44 020,00 грн (а.с.8 на зв.). Відповідно до п.2.1 Договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с.9). Відсотки, що нараховуються за договором, є платою за користування кредитом, їх нарахування здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (п.3.1 договору) (а.с.9 на зв.). Згідно з п.4.1 Договору сторонни домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно із Графіком платежів (а.с.10). Також 25.11.2024 [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «90776» Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором, в якій визначені дати платежу, сума платежу за розрахунковий період, відсотки за користування кредитом, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту (а.с.19 на зв.). Окрім того, про обізнаність відповідача щодо основних умов кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту свідчить власноручно підписаний [PERSON] паспорт споживчого кредиту (а.с.21-22). На а.с.24 зазначена інформація, яка надана ТОВ «Універсальні платіжні рішення», про перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 25.11.2024 на суму 10 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 576940209. Згідно з розрахунком заборгованості, наданої ТОВ «Лінеура Україна», загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 16.07.2025 становить 35 664,76 грн, в тім числі: 9984,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 20 680,76 грн заборгованість за відсотками, 5000,00 грн штрафні санкції (а.с.25-28). 16.07.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №16072025, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників (а.с.29-33). Актом прийому-передачі Реєстру боржників №2 від 16.07.2025 позивачу переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №16072025 від 16.07.2025, щопідтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.34). Відповідно до платіжної інструкції №740 від 18.07.2025 позивачем здійснено сплату ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу №16072025 від 16.07.2025 (а.с.35). Як убачається з Реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №16072025 від 16.07.2025, до позивача перейшло право вимоги до відповідача у сумі 35 664,76 грн, з яких: 9984,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 680,76 грн сума заборгованості за процентами, 5000,00 грн сума заборгованості за штрафами (а.с.36). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна»,укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості в установлені договором строки, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 30 664,76 грн. з яких: 9984,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 680,76 грн сума заборгованості за відсотками, та позов в цій частині задовольнити. Водночас суд зауважує, що відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позивачу в стягненні штрафу в сумі 5000,00 грн потрібно відмовити. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2082,79 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial