Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» - Столітній М.М. 27.08.2025 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 144749,88 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та просив в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.11.203 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено електронний Договір № 1296857 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало відповідачці кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, натомість відповідач зобов`язання має не виконанні, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24122024 згідно з умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 144 749,88 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заявлену суму заборгованості, а також судові витрати. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Ухвалою суду від 93.09.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак при подачі позову до суду просив розгляд справи здійснювати без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з`явилась, відзив не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 15.11.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1296857 про надання споживчого кредиту. Вище вказаний договір відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором X355, 15.11.2023 об 13:32. Відповідно до п 1.2 Договору - на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 1.3. сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 дні в день (п. 1.4). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів Згідно з п.1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов. Підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 2,5 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору. Відповідно до п. 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,375% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 15.12.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Пунктами 1.6-1.8. договору передбачені такі умови: мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 90 465,53 % річних, за зниженою ставкою 35 411,12%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 150 000,00 грн., за зниженою ставкою 144 937,50 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. договору). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.2.1. договору ( п. 2.4. договору). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом ( п.2.5. договору). Згідно з п.3.1. договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним ( п.9.2. договору). Відтак відповідач з викладеними у зазначених вище документах умовами кредитування погодився на підтвердження чого на них поставив свій електронний підпис одноразовим ідентифікатором X355. Між сторонами також було укладено Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо укладеного договору про споживчий кредит. Грошові кошти було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»: 15.11.2023 13:33:19 на суму 15000.00 грн., що підтверджується інформацією наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна». 24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права Вимоги до Боржників, вказаних в Реєстрі боржників. Згідно з пунктом 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Божників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей на набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та Скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємно частиною цього Договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.12.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1296857 у сумі 144749,88, з яких: 14999,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 129749,89 грн. - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідача про укладання договору факторингу шляхом направлення на електронну адресу відповідача повідомлення. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Відтак, відповідач перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась до ТОВ «Слон Кредит» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 15.11.2023 було укладено договір про надання споживчого кредиту, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Слон Кредит» виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. Вище вказаний договір міститься інформацію про позичальника прізвище, ім`я та по-батькові, його паспортні дані, індивідуальний ідентифікаційний номер, місце проживання, СМС код, а також зазначений електронний підпис. Зокрема, на підставі укладеного кредитного договору відповідачу [PERSON] надано грошові кошти в розмірі 15000 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами, відтак суд дійшов висновку, що ТОВ «Слон Кредит» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, відповідач свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості належним чином не виконав фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку не повернув, не сплачував кредит та проценти за його користування вчасно та у повному обсязі. Суд дійшов висновку, про доведеність факту наявності заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором та підставність позову в частині стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом, адже підписавши договір про надання споживчого кредиту, відповідач зобов`язався не тільки повернути кредит, але й сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростований іншими розрахунками, а зазначена у ньому інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, суд дійшов висновку, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відтак він є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. А враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фінтраст КАПІТАЛ», то позов ТОВ «ФК «Фінтраст КАПІТАЛ» до [PERSON] з урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовну вимогу позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 144 749, 88 грн. слід задоволити. Щодо позовної вимоги позивача про проведення стягнень з відповідача в порядку ч.10,11, ст. 265 ЦПК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Зазначені норми кореспондують із ч. 11 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. Однак, вищевказані дії є правом суду, а не його обов`язком, і мають вирішуватись у конкретній справі з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, на що звернуто увагу й Великою Палатою Верховного Суду у п.129-130 постанови від 05.06.2025 в справі № 910/14524/22. Крім того, у п. 132-135 даної постанови ВП ВС зазначила, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені ч. 2 ст. 625ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу. Зважаючи на те, що у своєму позові позивач не ставив вимоги про стягнення з відповідача сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема й 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а лише заявляли про їх нарахування уповноваженим органом (особою) в порядку примусового виконання судового рішення. Стягнення заборгованості за передбаченими кредитним договором процентами у межах строку кредитування за своєю правовою природою не є тотожними поняттю 3% річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, згідно п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 15.11.2023, тобто у період запровадженого в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Тому, з огляду на викладене, вимога позивача в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за відповідними формулами, є безпідставною і не може бути задоволена. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2024 між позивачем та адвокатом Столітнім М.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. На підставі вище вказаного договору 10.04.2024 було видано ордер серії АІ № 1917916 на надання правничої допомоги. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних згідно договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 загальна вартість наданих послуг становить 10 000,00грн. /а.с.35/. 14.07.2025 між адвокатом Столітнім М.М. та позивачем ТОВ «Фінасова Компанія Фінтраст Капітал» було підписано заявку №10351 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 на суму 10 000,00 грн.. 12.08.2025 адвокатом Столітнім М.М. було виставлено рахунок на оплату №10351-12/08-2025 по замовленню згідно договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 на суму 10 000,00 грн.. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, зважаючи на виконану адвокатом роботу, як до подання позовної заяви до суду, так і в ході судового розгляду справи, виходячи з конкретних обставин справи та відсутність заяви відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд приходить до переконання про підставність заявлених до відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000, 00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved