Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Броварського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 22 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 28318-06/2023, шляхом підписання електронним цифровим підписом позичальника, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договором, чого відповідачем зроблено не було, виникла заборгованість. 25 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 25072024, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до Боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника [PERSON] , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників, за кредитним договором № 28318-06/2023від 22 червня 2023 року в розмірі 24 473,77 грн., з якої: 24 293,95 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 179,82 грн. заборгованість за відсотками. Також, 23 листопада 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6511255, шляхом підписання електронним цифровим підписом позичальника, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором, чого відповідачем зроблено не було, виникла заборгованість. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до Боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника [PERSON] , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників, за кредитним договором № 6511255 від 23 листопада 2023 року в розмірі 11 032,00 грн., з якої: 3 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 7 532,00 грн. заборгованість за відсотками. Позивач зазначає про те, що з моменту отримання прав вимог до відповідача за вищезазначеними кредитними договорами, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося, відповідач, у свою чергу, не здійснювала жодного платежу на погашення заборгованості, ані на користь позивача, ані на користь первісних кредиторів. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за такими кредитними договорами у зазначеному розмірі та вирішити питання стосовно судових витрат. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. 04 вересня 2025 року засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь щодо реєстрації місця проживання фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді Броварського районного суду Київської області від 05 вересня 2025 року цю позовну заяву було передано для розгляду за підсудністю до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 06 жовтня 2025 року ця цивільна справа надійшла на адресу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам установлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом установлено, 22 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 28318-06/2023, на підставі якого відповідачеві було надано в кредит грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн., строком на 360 днів, тобто до 15 червня 2024 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % на день. ТОВ «Аванс Кредит» виконало свої зобов`язання за вищезазначеним договором у повному обсязі, надало відповідачеві кредит в розмірі та на умовах, передбачених договором. [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 20 листопада 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 34 125,00 грн. Так, 20 листопада 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 28318-06/2023 від 22 червня 2023 року, за умовами якої ТОВ «Аванс Кредит» надало [PERSON] в кредит грошові кошти в розмірі 34 125,00 грн. терміном на 241 день, зі сплатою 3,65 % річних. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Аванс Кредит», в тому числі й за договором про надання фінансового кредиту № 28318-06/2023 від 22 червня 2023 року, укладеним з відповідачем, на підставі договору факторингу № 25072024 від 25 липня 2024 року, що підтверджується відповідним реєстром боржників до договору. Станом на 25 липня 2024 року непогашена заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту становила 24 473,77 грн., з якої: 24 293,95 грн. сума основного боргу та 179,82 грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом. Крім того, судом установлено, що 23 листопада 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 6511255, на підставі якого відповідачеві було надано в кредит грошові кошти в розмірі 3 500,00 грн., строком на 80 днів, тобто до 11 лютого 2024 року, зі сплатою акційної відсоткової ставки у розмірі 2,49 % на день та основної відсоткової ставки у розмірі3,00% на день. ТОВ «Маніфою» виконало свої зобов`язання за вищезазначеним договором у повному обсязі, надало відповідачеві кредит в розмірі та на умовах, передбачених договором, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Маніфою», в тому числі й за договором позики № 6511255від 23 листопада 2023 року, укладеним з відповідачем, на підставі договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року. Станом на 15 травня 2024 року непогашена заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту становила 11 032,00 грн., з якої: 3 500,00 грн. сума основного боргу та 7 532,00 грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом. Отже, відповідачем були порушені умови кредитних договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієїпропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами у зазначеному розмірі. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Водночас позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мав первісний кредитор. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved