Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

17.10.2025 року адвокат Мєдвєдєва Анжела Володимирівна в інтересах позивачів звернулась до суду з позовною заявою, в якій вони просить суд визнати неправомірною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 08.09.2025 про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району прийняти пакет документів та провести дії по приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , з 1974 року постійно проживає та зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] ; позивач - [PERSON] , [INFO] , постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з дня народження, та з 13.07.2004 року (при отриманні паспорта) постійно зареєстрована в квартирі; позивач - [PERSON] , [INFO] , постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з дня народження, та з 28.07.1998 року (при отриманні паспорта) постійно зареєстрована в квартирі У вересні 2025 року для реалізації права на приватизацію позивачі звернулися до Відповідача із заявою про передачу в спільну часткову власність квартиру за адресою: [ADDRESS] та надали всі необхідні документи. Це звернення районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуте, але було відмовлено у приватизації, що вбачається з листа від 08.09.2025 №Т-633 з тих підстав, що не було додано копію ордеру про надання житлової площі. В серпні 2025 року позивач [PERSON] зверталася до Департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради з питання надання копії ордеру на квартиру за адресою: [ADDRESS] та листом від 29.08.2025 року отримала відповідь, що у зв`язку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Особовий рахунок на квартиру відкритий на ім`я [PERSON] . Зазначена квартира була надана [PERSON] - бабусі позивачки [PERSON] на підставі ордеру №1897 від 27.06.1974р. Особовий рахунок на квартиру був переоформлений на позивачку [PERSON] [INFO] у зв`язку зі смертю відповідального квартиронаймача [PERSON] . При вселенні ордер був зданий в житлову організацію. Згідно п. 41 Положення про порядок надання жилої площі в Українській РСР затверджених постановою від 20 грудня 1974р. №562 Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради Професійних Спілок, Положення від 5 жовтня 1966 р. N 755 "Про порядок розподілу жилої площі в Українській РСР", яке діяло на час надання квартири, що знайшло своє відображення в п. 72. Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою від 11 грудня 1984р.№470 Ради міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який дає право на вселення в квартиру. Тобто, ордер не зберігся не з вини позивачів. Враховуючи те, що у позивачів оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у них виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла. У зв`язку з вищезазначеними обставинами, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2025 року провадження у справі відкрито і для виконання завдання підготовчого провадження призначено підготовче засідання, витребувано від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради відомості щодо реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] , визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору. 14.11.2025 від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшли витребувані відомості. 24.12.2025 від представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відмова у приватизації квартири [ADDRESS] була здійснена згідно з нормами чинного законодавства України. Так, згідно з вимогами п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації з відповідною заявою, до якої додається, в тому числі, копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу у гуртожитку. Позивачам було відмовлено з роз`ясненням про необхідність надати повний перелік документів, тому порушень з боку відповідача не допущено. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому засіданні. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку шляхом вручення судової повістки представнику, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка. Від представника позивача - адвоката Земцової В.О. (діє на підставі Ордеру серії АР №1284425 від 22.12.2025) надійшла заява, згідно якої судовий розгляд просить здійснювати за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та мешкають за адресою: квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг від 31.10.2025 №06.4-02/02/3124, наданою на виконання ухвали суду від 20.10.2025. Для реалізації свого права на приватизацію позивачі звернулись до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з заявою про передачу в приватну власність квартири [ADDRESS] , та надали всі необхідні документи. Але, листом відповідача від 08.09.2025 року №Т-633 позивачам відмовлено у приватизації житла, у зв`язку з тим, що до заяви про приватизацію житла не було додано ордер на жиле приміщення. В серпні 2025 року позивач [PERSON] зверталася до Департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради з питання надання копії ордеру на квартиру за адресою: [ADDRESS] та листом від 29.08.2025 року отримала відповідь, що у зв`язку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Особовий рахунок на квартиру відкритий на ім`я [PERSON] . Зазначена квартира була надана [PERSON] - бабусі позивачки [PERSON] на підставі ордеру №1897 від 27.06.1974р. Особовий рахунок на квартиру був переоформлений на позивачку [PERSON] [INFO] у зв`язку зі смертю відповідального квартиронаймача [PERSON] . При вселенні ордер був зданий в житлову організацію. Вирішуючи позовні вимоги суд враховує наступні вимоги закону. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст.15, 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, як встановлено ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 чинного Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК України), громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Як встановлено ст. 345 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державно житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні які знаходиться державний житловий фонд, приватизація державного житлового фонд; здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержанні заяви громадянина. Як встановлено ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Випадки, які не підлягають приватизації, визначені в ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. Аналогічну норму місить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. Умовою для проведення приватизації житла є обов`язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації. При цьому пунктами 18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні - у довідці про склад сім`ї, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім`ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Згідно пункту 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404 (далі - Положення), Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Крім того, пунктом 18 Положення встановлений перелік документів, які подаються до органу приватизації. Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово- експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Тобто, ордер не зберігся не з вини позивача. Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивачів на приватизацію житла у встановленому законом порядку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду висловлені в постанові від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19 (провадження № 61-1845св20) Верховний Суд застосував такий спосіб захисту у справі про приватизацію квартири державного житлового фонду, як визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру державного житлового фонду з покладанням обов`язку на останнього оформити право власності на приміщення. При цьому у цій справі було зроблено правовий висновок, що не є належним способом захисту визнання права власності на квартиру. Тобто, суд не може визнати право власності, він може лише визнати безпідставною відмову і зобов`язати орган оформити цю приватизацію. Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту - зобов`язати провести приватизацію квартири. Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19 червня 2019 року у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18) було визнано неправомірною відмову департаменту житлового господарства міської ради у приватизації і зобов`язано департамент провести приватизацію квартири. Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла. Перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає і вбачається, що на квартиру в даному випадку не розповсюджується. Позивачі були вселені та мешкають в квартирі на законних підставах, законність їх проживання не оспорюється, участі у приватизації позивачі не приймали, а відсутність ордеру чи його копії позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на приватизацію житла, в якому вони зареєстровані і мешкають, а відмова районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в реалізації їх права на приватизацію порушує їх права. Оцінюючи в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі набули право на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved