Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

В листопаді 2025 року представник позивача звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10014294 від 13 жовтня 2024 року у розмірі 10529,20 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 жовтня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем у формі електронного документа з використанням електронного підпису було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-10014294. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 6600,0 гривень з урахуванням комісії, строк кредитування (кредитної лінії) 360 днів. Зазначає, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит у розмірі 6600,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Водночас, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та комісії не виконала. 16 квітня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 13279,20 гривень, з яких: 6600,0 гривень заборгованість по тілу кредиту; 3929,20 гривень - заборгованість за відсотками; 2750,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (штрафи, пеня). Як новий кредитор у зобов`язанні просить стягнути з відповідача у примусовому порядку суму заборгованості в розмірі 10529,20 гривень. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року, було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року було витребувано докази від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій вказала, що визнає факт укладення договору з первісним кредитором, однак не визнає суму нарахованих відсотків. Крім того просила зменшити розмір витрати на правову допомогу на користь позивача до 2000 гривень. Також просила суд розстрочити виплату суми заборгованості на 6 місяців. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 жовтня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-10014294, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Факт укладення кредитного договору відповідачем визнано. Згідно з п.1.2 Договору на умовах встановлених договором Товариство надає позичальнику кредит без конкретної споживчої мети у розмірі 5500,0 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 Договору строк кредитної лінії (кредитування) складає 360 днів. Комісія 20% від суми кредиту, що складає 1100,00 гривень та включається в тіло кредиту (п.1.6 Договору). На період строку кредиту нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 0,94% від суми кредиту за кожний день користування (п.1.5.1 Договору). Знижена процентна ставка у розмірі 0,85% від суми кредиту застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль починаючи з першого дня видачі кредиту (п.1.5.2 Договору). Денна процента ставка за Договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії дорівнює 1% (п.1.7.1 договору). Строк дії договору 360 календарних днів з моменту його підписання сторонами (п.7.2 Договору). ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало відповідачу кошти в сумі 5500,0 гривень згідно договору № 00-10014294 від 13 жовтня 2024 року, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» з реєстром успішних транзакцій зарахування коштів на платіжну картку відповідача та випискою АТ «ПриватБанк» по рахунку відповідача. Відповідно до Детального розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №00-10014294 від 13 жовтня 2024 року, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом 16 квітня 2025 року становить 10529,20 грн. Судом також встановлено, що 16 квітня 2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №00-10014294 від 13 жовтня 2024 року. Позичальник не виконала умови договору щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість. Однак суд зауважує, що не наданий позивачем розрахунок заборгованості не є правомірним та таким що відповідає вимогам законодавства, чинного як на момент укладення договору, так і на момент ухвалення судом рішення. Так, пунктом 1.6. спірного договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 20% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником позивача сума комісії за надання кредиту відповідачу становить 1100,00 грн. Суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» заборгованості за договором кредиту №00-10014294 від 13 жовтня 2024 року за комісією в розмірі 1100,00 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Outcome: partial