Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернулась з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2184367-805, укладеним між [PERSON] та АТ «Таскомбанк» 18.08.2021 року, у розмірі 99116 грн 93 коп., яка складається з 69673 грн. 93 коп. заборгованості по тілу кредиту, 9 грн. 54 коп. заборгованості по відсоткам та 29433 грн. 46 коп. заборгованості за комісією. Мотивувала позовні вимоги тим, що [PERSON] звернулась до АТ «Таскомбанк» і, підписавши 18.08.2021 року заяву-анкету на оформлення банківських продуктів та заяву-договір про надання споживчого кредиту № 2184367-805, уклала відповідний кредитний договір, отримавши кредит на споживчі потреби у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 69255 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,5 % від суми заборгованості. Вказала, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 24.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 06.11.2025 року представником позивача Федорюк І.І. подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 18.08.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Таскомбанк» кредитний договір № 2184367-805, шляхом підписання заяви-анкети на оформлення банківських послуг, заяви-договору про надання споживчого кредиту, інформаційного повідомлення, дозволу на обробку персональних даних та графіку платежів, внаслідок чого отримала кредит на споживчі потреби у виді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку в сумі 69255 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,5 % від суми заборгованості. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 2184367-805 від 18.08.2021 року. З матеріалів справи, зокрема виписки по особовому рахунку за період з 18.08.2021 року по 01.09.2025 року, вбачається, що у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за згаданим вище кредитним договором станом на 01.09.2025 року заборгованість відповідача за кредитом становить 99116 грн 93 коп. та складається з 69673 грн. 93 коп. заборгованості по тілу кредиту, 9 грн. 54 коп. заборгованості по відсоткам та 29433 грн. 46 коп. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту. Водночас, суд не може погодитися із наведеною заборгованістю відповідача в повному обсязі з огляду на наступне. Окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 29433 грн. 46 коп. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту. Разом з тим, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, за змісту ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. У відповідності до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Таким чином, комісія за обслуговування кредиту є необґрунтованою та суперечить вимогам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 29433 грн. 46 коп. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту слід відмовити. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2184367-805 від 18.08.2021 року в розмірі 69683 грн. 47 коп., яка складається з 69673 грн. 93 коп. заборгованості по тілу кредиту, 9 грн. 54 коп. заборгованості по відсоткам. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial