Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] , в інтересах якої дії представник позивача - адвокат Патраманський І.О., звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з уточненими позовними вимогами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником двох земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] . На першій земельній ділянці, площею 0,0739 га, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0411, розташований житловий будинок [ADDRESS] , належний позивачу. Друга земельна ділянка, площею 0,0408 га, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, розташована поряд, але поза межами домоволодіння [ADDRESS] , та межує з земельною ділянкою, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, що належить [PERSON] та [PERSON] . Для обслуговування земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410, позивач, понад 42 роки, за життя попереднього власника земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, [PERSON] , користувалася проходом по земельній ділянці комунальної власності завширшки 0,40м зі сторони домоволодіння позивача [PERSON] та 0,55м, з іншої сторони, та за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, завширшки 0,60м, що на даний час належить [PERSON] та [PERSON] .. У червні 2024 року [PERSON] заборонила позивачу здійснювати прохід стежиною до належної їй земельної ділянки, а згодом [PERSON] встановила металевий паркан, яким перегородила прохід по належній їй земельній ділянці та земельній ділянці комунальної власності Ладижинської міської ради. 29.10.2024, за зверненням [PERSON] , депутатами постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, було обстежено земельні ділянки та складено акт, у якому зазначено пропозицію [PERSON] про звільнення земельної ділянки комунальної власності, а [PERSON] запропоновано укласти угоду на право проходу з власником земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, для обслуговування своєї земельної ділянки, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410. Зважаючи на те, що позивач не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном, остання звернулася до суду з відповідним позовом. Рух справи, позиція сторін. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 справу передано на розгляд судді Кривешко І.В. (а.с. 39). Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.04.2025 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали (а.с.40). 05.05.2025, через канцелярію суду, на виконання ухвали суду від 22.04.2025 позивачем надано уточнюючу позовну заяву (вх.№2140/25) (а.с. 60-73). 08.05.2025 ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 05.06.2025 (а.с. 76). 22.05.2025, через систему «Електронний суд» (вх.№2500/25), від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , надійшли пояснення, у яких зазначено, що 29.10.2024, депутатами постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, у присутності власника земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:010:0410 - [PERSON] , її представника - [PERSON] та власниці земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:010:0054, - [PERSON] , було обстежено дані земельні ділянки та складено акт, яким запропоновано [PERSON] звільнити земельну ділянку комунальної власності від самовільно встановленої огорожі, а [PERSON] запропоновано укласти з [PERSON] та [PERSON] цивільно-правову угоду або договір сервітуту на право проходу по земельній ділянці з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054. (а.с.80-81). 05.06.2025, через канцелярію суду (вх.№2751/25), від представника відповідача [PERSON] - адвоката Орець Н.І., надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими та недоведеними. Свої заперечення на позов мотивує тим, що позивачем незаконно зазначено про те, що між земельними ділянками позивача та відповідача існував прохід по земельній ділянці комунальної власності завширшки 0,40м зі сторони домоволодіння [PERSON] та 0,55м з іншої сторони, оскільки її та [PERSON] земельна ділянка ніколи не межувала з земельною ділянкою [PERSON] .. Також зазначено, що позивачем не надано суду доказів про неіснування альтернативного способу задоволення своїх потреб в обслуговуванні власної земельної ділянки. Крім того, відповідачем зазначено, що її земельна ділянка межує з земельною ділянкою сусіда [PERSON] , а стежка, на яку претендує позивач, ніколи не перебувала у комунальній власності та використовувалася відповідачем, та її дідусем, виключно для обслуговування власної земельної ділянки, і тільки у їх відсутність, позивач мала можливість пройти по даній стежці.(а.с. 98-102) 12.06.2025 вх.№2862/25, позивачем подано пояснення на відзив, у яких просять відзив представника відповідача - адвоката Орець Н.І., яка діє в інтересах [PERSON] , залишити без уваги, а позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі та зазначено, що суд, в порядку ст. 51 ЦПК України, має право за клопотанням позивача залучити до участі співвідповідача. (а.с.139-141) 23.06.2025, через систему «Електронний суд» (вх.№3040/25), від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , надійшли пояснення, у яких зазначено, що відомості про земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в Державному земельному кадастрі помилкові та не відповідають фактичному землекористуванню, у зв`язку з чим за заявою останніх землевпорядною організацією було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною конфігурації та площі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] та погоджено Ладижинською міською радою Гайсинського району Вінницької області. Внаслідок проведення інвентаризації земельних ділянок дана земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 147). Крім того, 08.07.2025, через систему «Електронний суд» (вх.№3299/25), від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , надійшли пояснення, у яких зазначено, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] і [PERSON] в Державному земельному кадастрі помилкові та не відповідають фактичному землекористуванню, у зв`язку з чим 03.07.2025 у присутності депутатів постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] та сертифікованого інженер-геодезиста [PERSON] проведено винос меж земельної ділянки за допомогою геодезичного пристрою та закріплення поворотних точок підручними матеріалами. У результаті встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054 вільної земельної ділянки комунальної власності між земельними ділянками з кадастровим номером 0510600000:07:010:0439 по [ADDRESS] та з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054 по [ADDRESS] , - немає. У зв`язку з чим представник Ладижинської міської ради Гайсинського району просить розглядати справу у відсутність їх представника, врахувавши дану позицію (а.с.154-155). 09.07.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача - Патраманського І.О., залучено у справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 171) 16.09.2025, на електронну пошту суду (вх.№1377/25), та 17.09.2025, через канцелярію суду (вх.№4643/25), від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Підтримує позицію [PERSON] (а.с. 188, 193-194). 18.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Орець Н.І. про виклик та допит свідків: [PERSON] , головного спеціаліста відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області та [PERSON] .. Відповідно до частини 4 статті 91 ЦПК України свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Також викликано в якості спеціаліста [PERSON] , геодезиста ФОП [PERSON] . Долучено до матеріалів справи копії документів відповідно до переліку зазначеному у клопотанні представника відповідача [PERSON] - адвоката Орець Н.І. від 17.09.2025 (вх.№4642/25). Клопотання щодо обов`язкової участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача вирішити в порядку статті 223 ЦПК України. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються (а.с. 233-234). В подальшому відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Орець Н.І. відмовились від допиту спеціаліста - геодезиста [PERSON] , оскільки останній призваний на військову службу до Збройних Сил України. Представник позивача - адвокат Патраманський І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Також визнав, що земельної ділянки комунальної власності між земельними ділянками для встановлення проходу та укладення сервітуту, на даний час не існує. Позивач [PERSON] суду пояснила, що понад 42 роки, за життя попередніх власників, вона проходила до належної їй земельної ділянки, площею 0,0408 га, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410, по стежці вздовж земельної ділянки відповідачів. Договір сервітуту не укладався. З серпня 2024 року відповідач створює їй перешкоди у проході по стежці, шляхом встановлення паркану, посилаючись на те, що земельна ділянка належить їй на праві приватної власності. З вказаного питання вона звернулася до Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, однак воно вирішено не було. До відповідачів з пропозицією укладання сервітуту не зверталася. Також суду пояснила, що їй відомо про можливість пройти до її земельної ділянки, яку вона використовує для ведення особистого селянського господарства, іншим способом, аніж через земельну ділянку відповідачів, однак вона не бажає ним користуватися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд стягнути з позивача понесені нею судові витрати. Суду пояснила, що для встановлення меж земельної ділянки в натурі зі зміною конфігурації нею був укладений договір із землевпорядною організацією, предметом якого було виготовлення технічної документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною конфігурації, за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок виконання даного договору було встановлено межові знаки та відсутність проходу за рахунок земель комунальної власності. У вересні 2024 року, після проведення виносу меж земельної ділянки за допомогою геодезичного пристрою та закріплення межових знаків, нею був встановлений металевий паркан вздовж власної земельної ділянки. На укладення договору сервітуту ні вона, ні [PERSON] не погоджуються, оскільки існує альтернативний шлях доступу до земельної ділянки позивача, за рахунок земель комунальної власності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №228070682 від 15.10.2020 власник земельної ділянки, площею 0,0408 га, з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410 - [PERSON] , форма власності: приватна (а.с.22). 08.10.2001 [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-НВ №008995. Відповідно до даного акту на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Ладижинської міської ради від 28.09.2000 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1147 гектарів в межах згідно з планом, з них: 1 - будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд - 0,0739га; 2- ведення особистого підсобного господарства - 0,0408га (а.с.24). Відповідно до акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 29.10.2024, депутатами постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, у присутності власника земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:010:0410 - [PERSON] , її представника - [PERSON] та власниці земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:010:0054, - [PERSON] , було обстежено дані земельні ділянки та складено акт, яким запропоновано [PERSON] звільнити земельну ділянку комунальної власності від самовільно встановленої огорожі, а [PERSON] запропоновано укласти з [PERSON] та [PERSON] цивільно-правову угоду або договір сервітуту на право проходу по земельній ділянці з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054. (а.с. 26-28) Згідно договору дарування земельних ділянок від 23.10.2020 укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] дарувальник передав безоплатно у власність (подарував), а обдаровувані прийняли в частці кожен безоплатно в особисту приватну власність (дарунок) земельні ділянки: розміром 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розміром - 0,0550га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.49-52). Акт винесення меж земельної ділянки в натуру та план встановлення межових знаків, відповідно до якого, межі земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:010:0054, площею 0,0550га, розташована по [ADDRESS] , закріплені межовими знаками у кількості 6 шт., що знаходяться в місцях поворотних точок по межі земельних ділянок (а.с. 121-122). Відповідно до акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 03.07.2025, проведеного у присутності депутатів постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] та сертифікованого інженер-геодезиста [PERSON] проведено винос меж земельної ділянки за допомогою геодезичного пристрою та закріплення поворотних точок підручними матеріалами. У результаті встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, розташованої по [ADDRESS] встановлено, що межа земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054 по [ADDRESS] співпадає з межею земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0439 по [ADDRESS] , що перебуває у власності [PERSON] . Вільної земельної ділянки між земельними ділянками з кадастровим номером 0510600000:07:010:0439 по [ADDRESS] та з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054 по [ADDRESS] , немає (а.с.158). Відповідно до відповіді Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 31.07.2025 №2.1-17/1464 на звернення [PERSON] надано роз`яснення щодо актів обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 29.10.2024 та 03.07.2025 про те, що до уваги слід брати останній акт обстеження стану дотримання умов використання земельної ділянки, як такий що відображає поточний стан справ (а.с.203). Згідно відповіді Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 12.12.2025 №14.1-06Ч-1364-1 на звернення [PERSON] , 11.12.2025 уповноваженими посадовими особами за результатами вивчення наявних відомостей Державного земельного кадастру та виїзного обстеження території житлової присадибної забудови по [ADDRESS] , в районі домоволодінь [ADDRESS] встановлена наявність існуючого проходу до земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410 приватної власності [PERSON] .. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює головним спеціалістом відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради та відповідно до частини 3 статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства. З 2013 року при перенесенні інформації з старої системи координат у нову в Державному земельному кадастрі невірно зазначені межі земельних ділянок сформованих до 2013 року, оскільки їх межі не відповідали межам існуючих земельних ділянок по фактичному користуванню. 29.10.2024, за зверненням [PERSON] , до встановлення [PERSON] меж земельної ділянки, депутатами постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області було складено акт, у якому зі слів [PERSON] зафіксовано прохід шириною 0,3м до земельної ділянки позивача. Оскільки відомості щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] і [PERSON] в Державному земельному кадастрі помилкові, не відповідали фактичному землекористуванню, точки координат виходили на сусідню земельну ділянку по [ADDRESS] , 03.07.2025 у присутності депутатів постійно діючої депутатської комісії з питань містобудування, регулювання земельних ресурсів, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] та сертифікованого інженер-геодезиста [PERSON] проведено винос меж земельної ділянки за допомогою геодезичного пристрою та закріплення поворотних точок підручними матеріалами та зафіксовано, що прохід між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , - не існує, про що зазначено в акті від 03.07.2025. Інформація викладена в даному акті є дійсна. Додатково суду пояснила, що поряд із земельною ділянкою [PERSON] , цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, існує ще багато земельних ділянок (нарізок) інших власників, тому має бути альтернативний прохід до їх земельних ділянок та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом сторін, проживає по [ADDRESS] та поряд з його будинком наявний прохід до земельних ділянок, де знаходиться земельна ділянка [PERSON] .. Це ґрунтова дорога шириною до трьох метрів. Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення міститься й у статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 98 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Тобто потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (перше речення частини першої статті 100 ЗК України). У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (частина 3 стаття 402 ЦК України). Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обмеження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Позивач [PERSON] обґрунтовувала позовні вимоги, посилаючись на те, що для обслуговування земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0410, вона понад 42 роки, за життя попереднього власника земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, [PERSON] , користувалася проходом по земельній ділянці комунальної власності завширшки 0,40м зі сторони свого домоволодіння та 0,55м, з іншої сторони, та за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:07:010:0054, завширшки 0,60м, що на даний час належить [PERSON] та [PERSON] , однак відповідачі чинять перешкоди у проході по стежці з посиланням на те, що земельна ділянка, на якій знаходиться стежка, належить їм на праві приватної власності. Також, у судовому засідання позивач визнала, що їй відомо про можливість пройти до її земельної ділянки, яку вона використовує для особистого селянського господарства, іншим способом, аніж через земельну ділянку відповідачів, однак вона не бажає ним користуватися. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування таких обставин, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку. Крім того, у постанові від 05.11.2024 №923/898/21 КГС ВС звернув увагу на те, що у постановах від 12.06.2019 № 487/4106/14-ц, від 14.08.2019 № 653/2704/16-ц, від 09.10.2019 № 1512/3008/2012 Верховний Суд неодноразово висловлював висновок про те, що земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови. Таким чином, наведені вище висновки Верховного Суду вказують на те, що передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди між сторонами. Якщо до звернення до суду не вчинялися дії щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, а також враховуючи, що позивачем не доведено, що нормальне використання своєї власності неможливо без обмеження сервітутом чужої земельної ділянки та задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення сервітуту . Розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача . При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (стаття 141 ЦПК України). На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 28.05.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг 17.09.2025 за Договором про надання правової допомоги від 28.05.2025 на суму 19500,00 грн. та від 05.11.2025 на суму 3500 грн.. На підтвердження понесених витрат на поштові відправлення процесуальних документів іншим учасникам справи відповідачем надано оригінали фіскальних чеків оплати поштових послуг на загальну суму 300 грн. (а.с. 136, 167, 222). Вирішуючи питання щодо стягнення витрат відповідача [PERSON] з виготовленням технічної документації згідно Договору №ТД-62/25 від 26.03.2025, суд враховує, що даний договір укладений до подання позивачем позову, а саме до 16.04.2025, для встановлення меж власної земельної ділянки в натурі зі зміною конфігурації, за адресою: [ADDRESS] . Отже, ці витрати не пов`язані з розглядом справи та стягненню з позивача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved