Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 03.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 532521-КС-001, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 31000 грн. Відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином. Таким чином, станом на 26.11.2025 заборгованість відповідача за Договором № 532521-КС-001 від 03.04.2025 становить 55588,60 грн, з яких: 27190,20 грн заборгованість за кредитом; 28398,40 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 532521-КС-001 від 03.04.2025 у розмірі 55588,60 грн, а також сплачений позивачем судовий збір. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 28.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.12.2025 від представника відповідача адвоката Сікорської І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, зазначає, що позивачем не надано доказів підписання відповідачем кредитного договору, оскільки відсутні докази, що саме [PERSON] вносила свої персональні дані та вони дійсно належать останній. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази перерахування відповідачу кредитних коштів. Також відповідач не згодна з розміром та порядком нарахування відсотків та комісії, а саме на виконання умов договору, відповідач сплатила грошові кошти в загальному розмірі 20105,20 грн, з яких 6200 грн були зараховані для погашення комісії. Оскільки з матеріалів справи не вбачається необхідності в будь-яких супутніх банківських послугах, нарахування комісії є безпідставним, а зараховані для її погашення грошові кошти підлягають до зарахування в рахунок оплати основної суми боргу. 15.12.2025 надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечує проти обставин викладених у відзиві, а саме вказує, що між сторонами було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого позивач надав примірник договору. Також зазначає, що відповідач сплачувала заборгованість за договором, тобто вчинила конклюдентні дії щодо визнання факту укладення кредитного договору і правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості, що суперечить позиції представника відповідача щодо не укладання кредитного договору. Крім того, щодо твердження про незаконність нарахування комісії за надання кредиту, вказує наступне: нарахування комісії передбачене укладеним кредитним договором, з умовами якого відповідач погодилася, та не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п.4 ч.1 ст.1 якого комісія є одним з видів витрат за споживчим кредитом. Також, представник позивача вважає необґрунтованим твердження представника відповідача про необґрунтованість розрахунку заборгованості, оскільки доказів на підтвердження цього або власного розрахунку, який вважає правильним, остання не надає. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у відзиві просила проводити розгляд справи без їх участі, та врахувати позицію викладену у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачкою, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 03.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 532521-КС-001, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 31000 грн, шляхом підписання відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Договору про надання кредиту № 532521-КС-001 та паспорту споживчого кредиту. Відповідно до підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів та витребуваної виписки по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , емітентом якої є АТ «Універсал Банк», 03.04.2025 позивач виконав свої обов`язки за договором, здійснивши переказ коштів на вказану платіжну картку відповідача у розмірі 31000 грн, відповідно до умов кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем здійснено часткову оплату для виконання умов договору у розмірі 45615 грн. Станом на 30.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 532521-КС-001 від 03.04.2025 року становить 55588,60 грн, з яких: 27190,20 грн заборгованість за кредитом; 28398,40 грн заборгованість за відсотками. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими вона користувалася, однак допустила неналежне виконання своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати комісії, внаслідок чого утворилась заборгованість. Твердження представника відповідача про те, що договір був неукладений, спростовується наявними у матеріалах справи підписаними цифровим підписом одноразовим ідентифікатором Договором про надання кредиту № 532521-КС-001 та паспортом споживчого кредиту. Крім того, відповідно до постанови Верховного суду від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Зважаючи на те, що відповідачем для погашення заборгованості було внесено кошти в загальному розмірі 45615 грн, та враховуючи позицію Верховного суду, суд приходить до висновку про укладення між сторонами кредитного договору та визнання як чинності договору відповідачем, так і наявність її згоди з існуючою заборгованістю. Щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне. За змістом Договору № 532521-КС-001 [PERSON] погодила комісію за надання кредиту в розмірі 6200,00 грн, засвідчивши це своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання кредиту становить 6200,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст.1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Отже, після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула кредитні кошти, не сплатила нараховані проценти, чим допустила порушення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 55588,60 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення заборгованості. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved