Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

У лютому 2025 року позивач, ТОВ «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, м. Ірпінь), з підстав прострочення зобов`язання за договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив до Індустріального районного суду міста Дніпра вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на загальну суму 49 109 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 21 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75639867 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 14 495 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99% за кожен день користування кредитом. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]. Позикодавець на виконання умов договору передав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 495 грн. шляхом зарахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту. 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором № 75639867 від 21 липня 2021 року. У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Фінпром Маркет» за договором відступлення права вимоги № 310123-ФМ від 31 березня 2023 року, в тому числі за договором № 75639867 від 21 липня 2021року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 75639867 від 21 липня 2021 року в розмірі 49 109 грн., що складається із: заборгованості за основною сумою боргу 14 495, 00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 34 614 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача свою користь заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 49 109 грн., а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору за пред`явлення цього позову в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 квітня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою зазначеного суду від 07 жовтня 2025 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2025 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 11 листопада 2025 року. З прийняттям до свого провадження за ухвалою суду від 11 листопада 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні доказів з АТ «Універсал Банк». Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Селидове Донецької області, де зареєстрований відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 21 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики № 75639867 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). За договором позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Тож, сума позики - 14 495.00 грн; строк позики - 30 днів; процентна ставка - фіксована 1.99 % на день; дата надання позики - 21 липня 2021 року, дата її повернення - 20 серпня 2021 року. Цей договір укладено дистанційно в електронній формі та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позикодавця та електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника [NUMBER] (а.с. 31 зворот). [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 75639867 від 21 липня 2021 року ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] час відправки ідентифікатора позичальнику 21 липня 2021 року 18:23:39, електронна пошта: [INFO], що підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с.38). Листом №11022025-34 від 11 лютого 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що на банківський рахунок відповідача перераховано кошти на виконання умов договору позики №75639867 на підставі платіжної інструкції №6a8151eb-4c1c-4c16-836f-c5106a5ac321 (а.с.38). Довідкою №КД-000009677/ТНПП від 11 лютого 2025 року, видана директором ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 21 липня 2021 року; номер платежу 6a8151eb-4c1c-4c16-836f-c5106a5ac321; сума 14 495,00грн., отримувач Зубков Дмитро - ЕПЗ номер [NUMBER] . Перерахування грошових коштів у розмірі 14 495 грн. на платіжний інструмент отримувача [PERSON] № [NUMBER] підтверджується копією платіжної інструкції від 21 липня 2021 року (а.с. 38 зворот). 18 листопада, 04 грудня 2025 на виконання ухвали суду від 11 листопада 2025 року про витребування доказів, до суду надійшли листи з АТ «Універсал Банк», якими підтверджено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Додано довідки про рух коштів по даній картці за період з 21 липня 2021 року по 24 липня 2021 року, з яких вбачається, що 21 липня 2021 року на картку відбулося зарахування коштів у сумі 14 495 грн. (а.с.81-85, 100-103). Відповідно до п.5.2. договору позики №75639867 від 21 липня 2021 року, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до п.12 договору позики, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Судом встановлено, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач користувався наданими банком кредитними коштами, однак порушив умови вказаного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором № 75639867 від 21 липня 2021 року має заборгованість у загальному розмірі 49 109 грн.,що складається із заборгованості за основною сумою боргу (за тілом кредиту) в розмірі 14 495 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 34 614 грн. (а.с. 16-13 зворот). 21 грудня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір факторингу №2112, у п.1.1 якого визначено, що фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Згідно п. 5.1. клієнт на підставі даного договору, з врахуванням п. 5.2. цього договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимог, всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ним права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості (а.с. 34-41). Відповідно п. 5.2. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Відповідно до п.5.4 договору факторингу фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі. Згідно реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до відповідача, яке виникло за договором №75639867 від 21 липня 2021 року, перейшло до позивача, де боржником зазначений [PERSON] у сумі 49 109 гривень, яка складається з: 14 495 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 614 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 43-44 зворот). 31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» був укладений договір факторингу №310323-ФМ, у п.1.1 якого визначено, що фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права вимог до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Фактором у даному договорі виступив позивач (а.с. 44 зворот-46 зворот). Згідно реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до відповідача, яке виникло за договором №75639867 від 21 липня 2021 року, перейшло до позивача, де боржником боржником зазначений [PERSON] у сумі 49 109 гривень, яка складається з: 14 495 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 614 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 48 зворот-49). На виконання вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр боржників в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, від клієнта до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року (а.с.48). Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У цьому випадку мало місце укладання електронних правочинів, які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора). Таким чином, скріпивши договори підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми позики, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в загальному розмірі 49 109 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2024 року між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги № 01-11/24. Відповідно до п.4.1. договору сторони визначили, що клієнт сплачує на користь адвоката винагороду, зокрема у розмірі 3500 грн. за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви у розмірі 500 грн. та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі у розмірі 3000 грн.(а.с. 49 зворот-50 зворот). Відповідно до витягу з акту №5-П від 18 січня 2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, щодо вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі, а саме щодо боржника [PERSON] , вартість зазначених послуг складає 3500 грн., яку було сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №579932015.1 від 18 січня 2025 року (а.с. 51 зворот, 52 зворот). Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3500 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: approved