Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» в особі представника Кеню Д.В. звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , якою просить стягнути з останньої на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018 у розмірі 50 538,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 429,87 грн та 3% річних у розмірі 235,83 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.10.2018 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000089721. Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язався надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язався повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (далі Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка). Договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 ЦК України. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Цикл Фінанс» становить 50 538,23 грн, яка складається із: 40 411,35 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 243,52 грн - заборгованість по відсотках; 8 883,36 грн - заборгованість по комісії. Крім того, на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 429,87 грн та 3% річних у розмірі 235,83 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача зазначену суму заборгованості, а також суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Судом визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Між тим, відповідачка [PERSON] подала до суду письмові пояснення, у прохальній частині яких зазначила, що просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, позивачем не було подано оригіналу Кредитного договору № Z06.191.72843 від 06.03.2017. Натомість у матеріалах справи міститься лише копія договору, яка містить підпис нібито відповідача та друковане зображення печатки банку (скановане/роздруковане), але не містить відбитку оригінальної печатки та не підтверджує факт підписання договору уповноваженою посадовою особою банку. Подання лише копії договору без оригіналу, а також за відсутності підтвердження підписання його уповноваженою особою банку, не може вважатися належним доказом укладення договору та виникнення у відповідача грошового зобов`язання. У наданому суду Кредитному договорі № Z06.191.72843 від 06.03.2017 зазначено, що він підписаний «уповноваженою особою банку». Однак, не зазначено: її посади, відсутнє будь-яке посилання на документ (наказ, довіреність), яким підтверджувалися її повноваження; відсутня оригінальна печатка банку (наявна лише роздруківка). Це унеможливлює встановлення факту підписання договору належною посадовою особою банку. Позивачем не надано деталізованого розрахунку боргу із зазначенням усіх здійснених платежів, їх дат та порядку зарахування. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості є недопустимим доказом, оскільки не належить до первинних бухгалтерських документів. Матеріали справи не містять доказів отримання досудової вимоги відповідачем та її не виконання протягом 30 днів, у зв`язку з чим для позичальника настав би обов`язок з дострокового повернення усієї суми кредиту. Деякі документи не долучено до позовної заяви, деякі не містять підпису ані відповідача, ані позивача, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них, розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір. Також, відповідачкою у своїх письмових поясненнях викладено заперечення щодо Кредитного договору № 2021964402 від 19.12.2018. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд вивчивши доводи позовної заяви, письмові пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 08.10.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000089721. (а.с.138-141,143-144). Відповідно до умов зазначеного Договору, сума кредиту становить 49 600,00 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 23.01.2021, цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 1,99% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: 0,001% річних на строкову заборгованість за Кредитом; 56,0% річних на прострочену заборгованість за Кредитом. З усіма істотними умовами кредитування відповідачка ознайомлена, що підтверджується її підписом у Кредитному договорі, в якому закріплено, зокрема строк Договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, тощо. Крім того, відповідачка [PERSON] ознайомлена з умовами кредитування, розміром відсотків, тощо, про що свідчить її підпис у Паспорті споживчого кредиту «Кредит готівкою (30-50) зі страховкою _Промо 60 міс.» від 08.10.2018. (а.с.142). Тобто, відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків, тощо. Згідно із випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 08.10.2018 по 14.12.2021, первинний кредитор взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 22039000089721 виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. У свою чергу відповідачка [PERSON] зобов`язалася повернути використану частину кредитного ліміту та виконати інші взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Договору. Однак, у процесі користування кредитом, відповідачка [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором та підтверджується випискою по рахунку. (а.с.12-118,130-131). Як вбачається із виписки за Кредитним договором, за період 08.10.2018 по 14.12.2021 [PERSON] регулярно користувалася кредитним лімітом, проводила операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, тощо. (а.с.12-118). Проте, всупереч умов Кредитного договору № 22039000089721 відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань за Договором. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018. (а.с.121 зворотна сторона аркуша-127, 176-189). Предметом Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 8.2 Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, передача Клієнтом реєстру Боржників Фактору здійснюється в наступному порядку: п. 8.2.1 Клієнт зобов`язаний в день підписання цього Договору підготувати та передати фактору заповнений Реєстр Боржників у паперовому вигляді за формою, наведеною в Додатку № 1 до цього Договору, а також підготувати і передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку № 1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі Боржників. п. 8.2.2 У день отримання Фактором електронної форми Реєстру Боржників, Фактор формує та надає Клієнту для підписання Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (додаток № 2). Так, на підтвердження переходу від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018 в сумі 50 538,23 грн стороною позивача надано Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024. У зазначеному Витягу міститься інформація про те, що цей Витяг є Додатком № 1 до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024. Між тим, представник позивача обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено саме Договір факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, за яким ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018. На підтвердження чого до позовної заяви додано копію такого Договору. Однак, матеріали справи не містять, а стороною позивача суду не надано Реєстру боржників або Витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представник позивача посилається у якості доказів наявності у відповідачки заборгованості на Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024. Однак такий Витяг з Реєстру боржників не є належним доказом, що підтверджує наявність та розмір боргу, оскільки цей Витяг є Додатком № 1 до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024, а не до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, за яким ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018. До позовної заяви стороною позивача додано лише Договір факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021. Будь-який інший Договір факторингу, який укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» за яким ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018 у матеріалах справи відсутній. У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо). Відтак, право позивача на звернення з позовними вимогами до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018 не підтверджено належними доказами. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанов Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023року у справі № 761/42030/21, від 11 грудня 2023року у справі № 607/20787/19. Зазначене свідчить про те, що позивач у цій справі, не довів порушення саме його прав внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором № 22039000089721 від 08.10.2018. Відтак, належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, з боку позивача суду не надано. Надані з боку позивача докази є недостатніми, а тому суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Також слід зазначити, що не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачка [PERSON] надала суду письмові пояснення. Між тим, ознайомившись та вивчивши зміст таких письмових пояснень, суд встановив, що вони не стосуються Кредитного договору № 22039000089721 від 08.10.2018 заборгованість за яким є предметом спору у цій справі, а у тексті своїх пояснень відповідачка виклала заперечення щодо інших двох Кредитних договорів № Z06.191.72843 від 06.03.2017 та № 2021964402 від 19.12.2018, які не є предметом спору в цій справі. Відтак, при розгляді цієї справи, суд не може брати до уваги надані відповідачкою письмові пояснення, оскільки в тексті таких пояснень викладені заперечення щодо двох Кредитних договорів, заборгованість за якими не є предметом розгляду. Далі, згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу включено до складу судових витрат. Відповідно до платіжної інструкції № 13247 від 15.08.2025 при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.9). Також, відповідно до Акту 22039000089721 від 15.08.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. (а.с.11). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на результат вирішення спору та відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати пов`язані з розглядом справи слід залишити за позивачем. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed