Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») у листопаді 2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки в користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8531171 в розмірі 28 070,00 грн., з яких:- 7 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8 400,00 грн. сума заборгованості за відсотками; - 12 670,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами, який було укладено між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачкою [PERSON] 01.12.2024, і за яким на підставі укладеного 13.08.2025 між первісним стягувачем та позивачем укладено договір факторингу та відступлено право вимоги на користь позивача за цим кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, всупереч умовам якого відповідачка не виконує своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості . Ухвалою суду від 07.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить справу слухати за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно, викликалась шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, судова повістка повернута без вручення з відміткою про відсутність відповідачки за зазначеною адресою, що відповідно до п.4) ч.8 ст.128 ЦПК України являється належним врученням судової повістки. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 01.12.2024 було укладено договір № 8531171 про надання споживчого кредиту. Як вказано в п.п.1.1.-1.10.1. Розділу 1 даного договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «Credit Plus». На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 7 000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою на весь строк 2333,95 % річних. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставко за весь строк користування кредитом 32200, 00 грн. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3157. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. цього договору). Відповідно до п.3.1. Розділу 3 вказаного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». У 5.1. Розділу 5 договору зазначено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.5.3. договору. Згідно додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8531171 від 01.12.2024 року, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит з 01.12.2024 по 26.11.2025, сума кредиту за договором 7000,00 гривень, проценти за користування кредитом 23 121,00 гривень, загальна сума кредиту становить 30 121,00 гривень. 01.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 8531171 про надання споживчого кредиту, яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором C8904, згідно якої сторони дійшли згоди викласти перший абзац п.2.1 Договору в редакції наступного змісту: «Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ». До матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту з умовами, які викладені в договорі. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA3672. Згідно інформаційної довідки ТОВ ««ПЕЙТЕК»» вих. № 20250814-1.1 від 14.08.2025, [PERSON] було успішно перераховано кошти від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на суму 7 000 грн., 01.12.2024, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 13.08.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВАКОМПАНІЯ«ЄВРОПЕЙСЬКААГЕНЦІЯЗПОВЕРНЕННЯБОРГІВ» укладено Договір факторингу № 13082025, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 13.08.2025 до Договору факторингу № 13082025 від 13.08.2025 (витяг з Реєстру боржників), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28 070,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 400,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 12 670,00 грн. сума заборгованості за за пенею, штрафами. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитними договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачці [PERSON] , відповідачкою доказів щодо належного виконання нею договірних зобов`язань не надано та матеріали справи таких доказів не містять. Доказів погашення заборгованості як первинному так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачкою їх не надано. Відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву із запереченнями проти позовних вимог і відзиву на позов не подала. В силу вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) ТОВ «Авентус Україна» за договором про надання споживчого кредиту № 8531171 від 01.12.2024, за період з 20.12.2024 по 13.08.2025 залишок заборгованості становить 28070.00 грн, з яких 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8400,00 грн- сума заборгованості за відсотками, 12670.00 грн - сума заборгованості за штрафами. Отже, враховуючи ту обставину, що [PERSON] в повному обсязі не повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаного вище договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8531171 від 01.12.2024 в сумі 15400 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки в користь позивача штрафних санкцій в сумі 12670,00 грн за договором про надання споживчого кредиту № 8531171 від 01.12.2024, з огляду на наступне. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій за невиконання відповідачкою умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, як новим кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідачки. Враховуючи встановленні судом обставини, суд вважає, що позов підлягаєдо часткового задоволення. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610 - 612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial