Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023 в сумі 117590,12 грн, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 18.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 483684762 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мереж Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заяву, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, зокрема ввів його у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинених дій, 18.09.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кошти в сумі 25000,00 грн на банківську картку № [NUMBER] хх-хххх-7487. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого, з урахуванням додаткових угод, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01, на підставі якого, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість у сумі 117590,12 грн, яка складається з: 24998,99 грн заборгованість по тілу кредиту; 92591,13 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 02.10.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує з наступних підстав. Договір відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме в такому розмірі. На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018, боргові зобов`язання відповідача за договором кредитної лінії № 483684762 від 18.09.2023 ще не існували, відтак і не могли бути відступлені іншому кредитору за цим договором. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними. Відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно п.7.3 кредитного договору, кредит наданий на строк до 18.10.2028. Проте, до матеріалів справи не надано вимоги кредитора про дострокове стягнення кредитної заборгованості. Наданий позивачем кредитний договір містить лише дані щодо цифр без літер, що не може визначити його як одноразовий ідентифікатор згідно ЗУ «Про електронну комерцію», а отже вказує на його неукладеність. До матеріалів справи надана довідка щодо дій позичальника в ІТС, за якою вказано одноразовий ідентифікатор МНJR-3327, що є відмінним від даних одноразового ідентифікатора вказаного в самому кредитному договорі (3327). Відповідач просить зменшити компенсацію витрат на правничу допомогу у разі задоволення/часткового задоволення позовних вимог до 1000,00 грн. Тако просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. 06.10.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. При заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Щодо строку кредитного договору: 9.1.1.7 у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника. У відповідача прострочення виконання зобов`язання виникло ще у січні 2024 року, і воно триває вже майже рік. Невиконання обов`язків зі сплати основної суми кредиту та процентів є істотним порушенням умов договору. З огляду на це, позивач цілком правомірно скористався своїм правом і звернувся до суду з позовом про примусове стягнення боргу, що відповідає як умовам договору та і нормам цивільного законодавства України. На момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено кредитний договір № 483684762 від 18.09.2023 укладено 13.02.2024, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Просить суд позов задовольнити, стягнути судові витрати, судові витрати, які заявлені відповідачем у розмір 10000,00 грн є необґрунтованими та завищеними відносно складності справи. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Згідно ч. ч. 3, 4 ст.12, ч. ч. 1, 3 ст.13, ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 18.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 483684762, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.2.3. указаного Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 25000,00 грн 18.09.2023. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору. (п. 2.5. договору). Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. (п.3.1. договору). За вимогами п.3.3 Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1950 грн. Сторонами також узгоджено, що факт закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за цим Договором (п.6.5 Договору). Згідно п. 7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 18.10.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником; За умовами п.п. 7.2 Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: п.п.7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; п.п.7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7 Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 18.10.2028. За період від дати видачі кредиту до 18.10.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 94,900 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,260 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (п.п. 8.3.1. договору). У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 18.10.2023 проценти нараховуються за ставкою 383,250 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,050 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним (індивідуальна процентна ставка) (п.п. 8.3.2. договору). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. (п. 8.4. договору). Відповідно до п. 11.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Згідно п. 11.2 Договору Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. При цьому, за умовами п. 11.3 Договору у Позичальника відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати Кредиту, установлених Договором, на підставі звернення до Кредитодавця в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права, а відповідно до п. 11.4 Договору Кредитодавець не має права в односторонньому порядку продовжувати строк кредитування, установлений Договором, та строк дії Договору. Відповідно умов договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем, в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Отже, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем кредитного договору № 483684762 від 18.09.2023, оскільки кредитний Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, наявність якого, разом з електронним підписом первісного кредитора, підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, та те, що позичальник всі умови договору цілком зрозумів та своїм підписом письмово це підтвердив. При цьому, скріплюючи договори електронним підписом, сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 483684762 від 18.09.2023. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідно до платіжного доручення від 18.09.2023, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] хх-хххх-7487 кошти у сумі 25000,00 грн згідно договору №483684762 від 18.09.2023. Отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 25000,00 грн, також підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період 18.09.2023-23.09.2023, яка надійшла на адресу суду 20.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 24.09.2025. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023, який складений «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач станом на 12.02.2024 має заборгованість 51287,79 грн. [PERSON] 13.08.2024 змінила прізвище на [PERSON] після державної реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023. Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023, який складений ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідач станом на 11.05.2024 має заборгованість 117590,12 грн, з яких 24998,99 грн заборгованість по кредитку; 92591,13 грн заборгованість по несплаченим відсоткам. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №31/0724-1, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023. У подальшому, 04.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Позивач) було укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023 в розмірі 117590,12 грн, з яких 24998,99 грн тіло кредиту, 92591,13 грн прострочені відсотки. Відповідно до виписки з особового рахунку, за кредитним договором №483684762 від 18.09.2023, наданої ТОВ «Юніт Капітал», відповідачу 18.09.2023 надано кредит згідно договору №483684762 від 18.09.2023. Відповідно до вказаної виписки прострочена заборгованість становить 117590,12 грн, з яких 24998,99 грн тіло кредиту, 92591,13 грн прострочені відсотки. Взятих на себе зобов`язань по поверненню тіла кредиту за кредитним Договором №483684762 від 18.09.2023 в розмірі 24998,99 грн позичальник не виконує, що є підставою для стягнення вказаних коштів з відповідача на користь позивача. Водночас, суд не повністю погоджується із розміром нарахованих процентів за вказаним кредитним Договором з огляду на наступне. Станом на 17.01.2024 наявність заборгованості по відсоткам у розмірі 6919,58 грн з урахуванням здійснених оплат (відповідачка 16.10.2023 сплатила відсотки в сумі 1820 грн., 14.11.2023 в сумі 7218 грн, 14.12.2023 - 6353 грн, а 16.01.2024 - 65 грн, всього 15425 грн) відповідає умовам договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачці, починаючи з 18.01.2024 здійснювалось нарахування відсотків за ставкою 2,98 %. Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування та передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Судом встановлено, що договір кредитної лінії між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачкою укладений 18.09.2023 строком на 5 років. З огляду на внесені зміни до Закону, визначення відсотків у договорі за користування кредитними коштами та їх подальше нарахування мало б здійснюватись з урахуванням положень п.5 ст.8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", а саме - за процентною ставкою, яка тричі під час строку кредитування підлягала зміні, з 24.12.2023 по 22.04.2024 не більше 2,5%, по 20.08.2024 не більше 1,5%, а у подальшому по 1%. Також, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти розрахунок яких проведений судом з урахуванням положень Закону України "Про споживче кредитування" відповідно до заявленої вимоги позивача щодо стягнення нарахованих відсотків саме по 11.05.2024: з 18.01.2024 по 22.04.2024 на суму 59372,60 грн., з розрахунку 24998,99 грн. (тіло кредиту) х 2,5% (розмір денної процентної ставки) х 95 днів (кількість днів у періоді). з 23.04.2024 по 11.05.2024 на суму 6749,73 грн., з розрахунку - 24998,99 грн. (тіло кредиту) х 1,5% (розмір денної процентної ставки) х 18 днів (кількість днів у періоді). При зазначених обставинах, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки на загальну суму 73041,91 грн. (6919,58+59372,60 +6749,73). З викладеного розрахунку вбачається, що несплачена відповідачкою сума процентів за користування кредитними коштами становить 73041,91 грн, у той час як позивачем заявлено до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 92591,13 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 98040,90 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 24998,99 грн. та за відсотками - 73041,91 грн. Зважаючи на викладене, суд задовольняє позовні вимоги частково. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 2019,67 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача надав суд: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткову угоду № 25770738974 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, згідно якого адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надавало правові та юридичні послуги позивачу щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 483684762 від 18.09.2023, послуги надано на загальну суму 7000,00 грн, копію довіреності від 05.06.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Як визначає ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: partial