Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача [PERSON] адвоката Пащук Артема Ігоровича до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками відповідача [PERSON] , в графі батько записаний [PERSON] , в графі мати записана [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] після одруження взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками відповідача [PERSON] , в графі батько записаний [PERSON] , в графі мати записана [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] після одруження взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Інших спадкоємців немає, оскільки дідо позивача [PERSON] помер [INFO] . Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на праві приватної власності, оскільки вказане нерухоме майно бабця успадкувала, тобто дане майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті [PERSON] з`ясувалось, що остання склала на позивача [PERSON] Заповіт, в якому зазначалось, що на випадок її смерті робить таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , а також комору в підвалі заповідаю своєму внукові [PERSON] , [INFO] , проте оригінал заповіту був втрачений. Позивач [PERSON] не заявляв відмови про прийняття спадщини. Інші спадкоємці спадщину не прийняли. Спадкова справа по смерті [PERSON] не заводилась. Дізнавшись про заповіт, позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса Третьої львівської державного нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, державний нотаріус повідомила позивача [PERSON] про те, що ним пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] вважає, що причини пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є поважними та незначними, оскільки [PERSON] померла [INFO] , про наявність заповіту позивач дізнався у 2025 році і одразу ж звернувся до суду з даним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 08.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова від Львівського державного нотаріального архіву надійшла копія Заповіту від імені [PERSON] , посвідченого Третьою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області 29.06.1999 року за реєстровим №3-2143. 17.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова від Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшов лист про відсутність у них копії заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 29.06.1999 року, зареєстрованого за реєстровим №3-2143. 23.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Пащук Артема Ігоровича, у якій він просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримав та просив задовольнити позовну заяву. 23.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій він просив проводити розгляд справи без його участі. 23.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що не заперечує щодо встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. 23.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що не заперечує щодо встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, на спадщину не претендує та про свої спадкові права не заявляла. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано копію заповіту. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 30.12.2025 року: - позивач [PERSON] та його представник адвокат Пащук Артем Ігорович не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подали заяви, у яких просили проводити розгляд справи без їх участі. - відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. - відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що: Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.05.1959 року, [PERSON] народилася [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14.10.1976 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 14.07.1962 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1963 року, [PERSON] народилася [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18.10.1986 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.10.1986 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.1966 року, [PERSON] народилася [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.10.1985 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.10.1985 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.03.1989 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.03.1982 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.03.2024 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 15.03.1995 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до копії заповіту від 29.09.1999 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №3-2143, [PERSON] заповіла все своє майно, а саме: належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , а також комору в підвалі на користь позивача [PERSON] . Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті , встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини, позивач разом із спадкодавцем не проживали, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки позивач у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, він у силу приписів вказаного положення ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абзацом 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01.06.2022 року у справі №148/1805/20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18), від 17.03.2021 року у справі №638/17145/17 (провадження №61-17764св20). Необхідно наголосити, що в залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. У правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 року у справі №479/713/17, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які, на думку Верховного Суду, не можуть бути визнані судом поважними, - при розгляді даної справи, такі причини судом не встановлені. Оцінюючи поважність вказаних позивачем причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: необізнаність про наявність заповіту, суд вважає вказані причини такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави вважати поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає за необхідне встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені представником позивача у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved