Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 200256038 від 04.03.2020 року та кредитним договором № 200302951 від 21.10.2020 року в розмірі 68151,41 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200256038 від 04.03.2020 року та кредитний договір № 200302951 від 21.10.2020 року, відповідно до умов яких відповідачу було відкрито рахунок, надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цих договорів. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», зокрема і до [PERSON] за кредитними договорами № 200256038 від 04.03.2020 року та № 200302951 від 21.10.2020 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 68151,41 грн, з яких: за кредитним договором №200256038 від 04.03.2020 року 42110,54 грн, а саме: кредит 19902,32 грн; відсотки 1,56 грн; комісія 22206,66 грн; за кредитним договором №200302951 від 21.10.2020 року 26040,87 грн, а саме: кредит 22108,49 грн; відсотки 3932,38 грн. Представник відповідача адвокат Віхерко Н.О. надала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення процентів та комісії. Зазначає, що кредитні кошти надійшли відповідачу від АТ «БАНК ФОРВАРД», яке про зміну кредитора його не повідомляло; що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості за процентами, наявність такої заборгованості є недоведеною. Вважає неправомірним нарахування комісії за обслуговування за договором №200256038 від 04.03.2020 року. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому вказує, що відступлення права вимоги за кредитним договорами відбулося відповідно до закону. Зазначає, що додані до позовної заяви виписки за картковими рахунками підтверджують наявність зобов`язання відповідача перед банком, а також невиконання ним умов кредитного договору. Вважає нарахування комісії за обслуговування правомірним, оскільки щомісячна комісія 1551,19 грн вказана в укладеному кредитному договорі №200256038 та в графіку платежів, а також у п.1.31 Умов надання та обслуговування платіжних карток АТ «БАНК ФОРВАРД» передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості. 24 листопада 2025 року представник відповідача подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі в судовому засіданні, позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 04.03.2020р. між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200256038, згідно з яким йому надається на платіжну картку кредит у розмірі 51879,24 грн на строк 1096 днів з 04.03.2020р. по 04.03.2023р., з процентною ставкою 25% річних, щомісячна комісія 1551,19 грн. Зазначений кредит був наданий відповідачу, що підтверджується виписками по рахунку та визнається відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим представником АТ «БАНК ФОРВАРД» в порядку витребування доказів /а.с. 169-170/, заборгованість за кредитним договором №200256038 станом на 24.07.2024р. становить 42110,54 грн, з яких: кредит 19902,32 грн; відсотки 1,56 грн; комісія 22206,66 грн. Зазначені обставини підтверджуються: копією кредитного договору №200256038; копією паспорта споживчого кредиту; виписками по рахунку АТ «БАНК ФОРВАРД». Вирішуючи питання про правомірність нарахування відповідачу комісії за кредитним договором, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такі висновки щодо застосування норми права зроблені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023р. у справі №204/224/21. Кредитним договором №200256038 встановлена щомісячна комісія в розмірі 1551,19 грн, проте доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг договір не містить. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається у відзиві на те, що згідно з п.1.31 Умов надання та обслуговування платіжних карток АТ «БАНК ФОРВАРД», які розміщені в мережі інтернет на сайті Банку, передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості. Разом із цим, позивачем не надано суду зазначені Умови надання та обслуговування платіжних карток АТ «БАНК ФОРВАРД». Крім того суд дійшов висновку, що такі Умови відповідачем не могли бути підписані, оскільки сам позивач зазначає, що ці Умови розміщені в мережі інтернет на сайті Банку. Тому згідно з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, такі Умови не можуть вважатися частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Отже, положення кредитного договору про щомісячну комісію є нікчемними, а тому нарахування відповідачу заборгованості за комісією в розмірі 22206,66 грн є неправомірним. Ураховуючи викладене, заборгованість відповідача за кредитним договором №200256038 від 04.03.2020 року становить 19903,88 грн, з яких: кредит 19902,32 грн; відсотки 1,56 грн. Також судом встановлено, що 21.10.2020р. між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200302951, згідно з яким йому надано кредитний ліміт на платіжну картку кредит у розмірі до 100000 грн з процентною ставкою 48% річних. Згідно з розрахунком, наданим представником АТ «БАНК ФОРВАРД» в порядку витребування доказів /а.с. 171/, заборгованість за кредитним договором №200302951 станом на 24.07.2024р. становить 26040,87 грн, з яких: кредит 22108,49 грн; відсотки 3932,38 грн. Зазначені обставини підтверджуються: копією кредитного договору №200302951; копією паспорта споживчого кредиту; копією заяви про відкриття поточного рахунку; виписками по рахунку АТ «БАНК ФОРВАРД». Ураховуючи викладене, заборгованість відповідача за кредитним договором №200302951 від 21.10.2020 року становить 26040,87 грн, з яких: кредит 22108,49 грн; відсотки 3932,38 грн. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», зазначених у додатку №1 до цього договору, зокрема і до [PERSON] за кредитними договорами №200256038 та №200302951 (підтверджується копією договору №GL1N426202/1 з додатками та копією платіжної інструкції про перерахування коштів за цим договором). Оскільки борг не був сплачений відповідачем ні первісному кредитору АТ «БАНК ФОРВАРД», ані наступному кредитору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд відхиляє доводи відповідача, які він вважає підставою для відмови в позові, про те, що його не було повідомлено про зміну кредитора за кредитними договорами. Також суд вважає необґрунтованою заявлену стороною відповідача недоведеність заборгованості за процентами, оскільки до суду від АТ «БАНК ФОРВАРД» в порядку витребування доказів надійшли розрахунки заборгованості за кредитними договорами, проте щодо них відповідачем не подано ні заперечень, ані власного розрахунку. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» має право грошової вимоги до [PERSON] як боржника за кредитними договорами №200256038 та №200302951 на загальну суму 45944,75 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача 14000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Усенком М.І. Так, відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 02.06.2025р.; копію актів №211 та №212 наданих послуг від 09.06.2025р.; копію детального опису наданих послуг від 09.06.2025р. Суд враховує клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що зазначений позивачем розмір цих витрат є явно завищеним, оскільки позов є нескладним та поданий у малозначній справі, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи. Тому суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в цій справі 5000 грн. Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, та про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 68151,41 грн, а підлягає задоволенню в сумі 45944,75 грн, що складає 67,42% (45944,75 х 100 : 68151,41). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1633,18 грн судового збору (2422,4 х 67,42%) та 3371 грн витрат на професійну правничу допомогу (5000 х 67,42%).

Outcome: partial