Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Замковенка В.М. звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в період часу з серпня 2022 року по день її смерті, тобто до [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] .. Після смерті матері відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.1138 га, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом в зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Н.В. з заявою про прийняття спадщини, у чому йому було відмовлено, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що з 2023 року він постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із погіршенням стану здоров`я його матері, 10.08.2022 року вона приїхала до нього в Німеччину та фактично проживала разом з ним та перебувала на його утриманні до дня її смерті, оскільки за станом здоров`я потребувала стороннього догляду. Після смерті матері, ним було здійснено кремацію її тіла. У свідоцтві про кремацію від 12.02.2025 року, у графі «Останнє місце проживання» вказано його адресу проживання: [ADDRESS] . Оскільки в позасудовому порядку заявник не може підтвердити факт постійного проживання із спадкодавцем в період часу з серпня 2022 року по день її смерті, тобто до [INFO] , він вимушений звернутися для вирішення даного питання до суду. Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито провадження по цивільній справі окремого провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.01.2026 року о 10 год. 00 хв.. Представник заявника адвокат Замковенко В.М. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Зазначив, що сестра заявника відмовилась доглядати матір і відмовилась від прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи Калинопільська селищна ради в судовому засіданні вимоги заяви визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17, від 18.11.2020 року у справі № 523/19010/15, від 02.04.2021 року у справі № 191/1808/19, від 28.04.2021 року у справі № 204/2707/19. У приписах ч. 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Приписи ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 204/2707/19). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Верховного Суду від 04.11.2024 року у справі № 504/3606/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.01.1987 року [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до довідки № 51/16-26 від 17.06.2025 року виданої виконавчим комітетом Калинопільської селищної ради, [PERSON] . [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: Черкаська область, Катеринопільський район, с. Вербовець з 07.05.1971 року по 17.05.2003 рік. Згідно Апостиля № V 434 виданого нотаріусом-асесором Лаура Генн у Федеративній Республіці Німеччина 03.04.2025 року пан [PERSON] , народжений [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, реєстраційний номер S 3291/2024 від 20.11.2024 року, виданим РАЦС м. Росток. Копією свідоцтва про кремацію № [NUMBER] від 12.02.2025 року підтверджується, що 11.11.2024 року в крематорії Перлеберг були кремовані тлінні останки покійної [PERSON] , дата смерті [INFO] у м. Росток, останнє місце проживання: [ADDRESS] , дата народження: [INFO] у Вербовець, Україна. Згідно довідки про урну № 367.43-Ge від 16.10.2024 року урна з реєстраційним номером 123740 містить прах, а також шамотну плитку з унікальним реєстраційним номером, який було присвоєно лише один раз, померлої [INFO] у м. Росток пані [PERSON] , народженої у Вербовець, Україна. Тіло було кремовано 11.11.2024 року у крематорії Перлеберг. Із довідок вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] проживала разом із сином [PERSON] у [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71976245 від 01.11.2016 року власником земельної ділянки, кадастровий номер 7122281000:03:001:0086, площею 3.1138 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради, Катеринопільського району, Черкаської області, є [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Вечірко Н.В. від 12.05.2025 року № 142/02-31 відмовлено [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] .. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявника, суду пояснила, що в серпні 2022 року, коли захворіла [PERSON] , то її син [PERSON] забрав її до Німеччини в м. Росток, де і доглядав її до дня смерті матері. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] проживала в [ADDRESS] . У зв`язку з хворобою вона потрапила до лікарні де було ампутовано ногу. У серпні 2022 року приїхала дружина її сина [PERSON] [PERSON] і забрала її в Німеччину, де вона проживала разом з сином [PERSON] та невісткою в м. Росток, на березі Балтійського моря. Померла вона [INFO] , її в Німеччині кремували і невістка в квітні 2025 року привезла з Німеччини урну з її прахом в село та поховала [PERSON] в с. Вербовець на сільському цвинтарі. За правилом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у сукупності, з урахуванням показів свідків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки представник заявника довів, що [PERSON] в період часу з серпня 2022 року по день смерті його матері [PERSON] , тобто до [INFO] , постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved