Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У серпні 2025 року неповнолітня [PERSON] звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані таким. Позивачка є рідною донькою відповідачки, проте відповідачка взагалі не виконує свої батьківськи обов`язки щодо доньки, не живе із донкою протягом останніх трьох років, при цьому дитина мешкає разом зі своїм рідним братом у бабусі. Відповідачка, інколи навідується до них додому, проте постійно вчиняє ґвалт, перебуває при цьому в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, коли матір зявлялась інколи зі своїм співмешканцем, то, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння виганяла свою неповнолітню доньку з квартири, яка є власністю її бабусі. Через сварки які вчиняла матір сусіди викликали поліцію. Вказувала, що матір взагалі не цікавиться життям доньки, її навчанням, до того ж не приймає участі у фінансовому забезпеченні потреб дитини. Ухвалою від 27.08.2025 року суд відкрив провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному провадженні. 01.12.2025 від Служби у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради надійшов висновок № 271 від 05.11.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов із викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Вказала в суді про те, що останні три роки її рідна мати - відповідач по справі взагалі не цікавилась її життям. Мешкає вона разом із рідною бабусею та рідним братом у бабусиній квартирі. Вказала про те, що, один раз в серпні 2025 року мати з`явилась за її місцем мешкання у нетверезому стані і почала виганяти доньку разом із іншими мешканцями квартири, через що були вимушені викликати поліцію. При цьому життям доньки взагалі не цікавиться. Представник служби у справах дітей в суді вказала про те, що із дитиною знайома починаючи із серпня 2025 року, дитина взята на облік як позбавлена батьківського піклування, щодо серпневого конфлікту із матір`ю повідомлена, через що служба у справах дітей і була вимушена зайнятися питання родини. Вказала у суді про те, що неодноразово з серпня 2025 року намагались зв`язатися із матір`ю, проте вийти на контакт неможливо, слухавку відповідач не бере. Відповідач у судове засідання не з`явилась будучі повідомленою у встановленому законом порядку, з огляду на що, за згодою сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 04 листопада 2010 року серії [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. При цьому згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька позивачки зазначено «зі слів матері». Згідно з висновком № 271 від 05.11.2025, в інтересах дитини, виконавчий комітет Центральної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Центрального району м. Херсона, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] року доцільним. Висновок мотивовано таким. Неповнолітня [PERSON] [INFO] з 29.08.2025 року перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини. При цьому, обстеженням умов проживання дитини встановлено, що дитина проживає з бабусею [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , в частково задовільних умовах. Матір позивачки проживає окремо від доньки, зловживає алкогольними напоями, тривалий час не допомагає бабусі утримувати дитину, не надає кошти на харчування, не одягає доньку і взагалі не приймає участі в її вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, не забезпечує дитину матеріально. Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок з даної категорії справ. З наданих матеріалів, досліджених судом вбачається також наступне. Згідно характеристики неповнолітньої [PERSON] [INFO] , учениці 9-А класу Херсонського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» № 15 Херсонської міської ради, дитина за час навчання в школі показала себе старанною ученицею, навчальний матеріал опановує на достатньому і середньому рівні, проте навчається не в повну міру своїх сил, що пов`язане з технічними проблемами та недостатньому контролі щодо відвідування занять зі сторони матері. Останні півроку зв`язок з ученицею був безпосередньо із самою дівчинкою чи з її бабусею. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , яка є бабусею позивачки, та [PERSON] 2006 року народження - рідний брат дівчинки, разом із якими позивач проживає в одній квартирі, яка належить бабусі, в суді підтвердили обставини того, що більше півроку як відповідач мешкає окремо від дитини, дитина мешкає разом із бабусею та братом в одній квартирі, мама життям доньки взагалі не цікавиться, зокрема здоров`ям, навчанням, а також взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги. Усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини взяла на себе бабуся. Окрім цього підтвердили факт негідної поведінки відповідачки, яка до того ж зловживає алкоголем, вчиняє сварки коли зрідка з`являється до місяця мешкання позивачки та свідків, намагається виганяти їх із помешкання, перешкоджаючи тим самим спокійному життю, навчанню дитини, тоді як квартира належить бабусі, з приводу чого вимушені були викликати співробітників поліції. Відповідно до ч. 4 ст. 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із ст. 18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 цієї постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] 2010 року народження, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що свідчить про те, що нехтування своїми батьківськими обов`язками є свідомим, тому позбавлення її батьківських прав повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки позов задоволено, суд стягує з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved