Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

4 жовтня 2024 року ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" звернулося до Богуславського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором в розмірі 171 941 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , уклавши 19 жовтня 2018 року з ПАТ "Ідея Банк" кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. 16 листопада 2023 року між АТ "Ідея Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" укладено Договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 24 жовтня 2025 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. 15 листопада 2025 року від представника позивачки адвоката Стаценка О.Д. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що вважає позовну заяву необгрунтованою та безпідставною. В обгрунтування своїх заперечень вказав, що 16 липня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №2330 про стягнення із [PERSON] на користь стягувача АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 146 114,00 грн. за угодою С-606-009402-18-908 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти від 19 жовтня 2018 року. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2021 року у справі №358/1218/21 вищевказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто із АТ «Ідея Банк» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1362,00 грн. Рішення набрало законної сили 11 січня 2022 року. Вважає, що позивач, маючи на меті ввести суд в оману, та видає судові витрати, понесені [PERSON] у розмірі 1362,00 грн., як здійснений нею особисто платіж на користь ПАТ «Ідея Банк». Крім того, зазначив, що останній платіж відповідачкою на користь ПАТ «Ідея Банк» був здійснений 28 грудня 2019 року, позивач звернувся до суду у 2024 році, а тому наявні підстави для застосування строку позовної давності. Також просив суд стягнути із позивача на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 300,00 грн. 21 листопада 2025 року до суду від представника позивача Маслюженка М.П. надійшла відповідь на відзив. В обгрунтування своїх вимог останній зазначив, що дійсно рішенням Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2021 року у справі №358/1218/21 із АТ «Ідея Банк» на користь [PERSON] стягнуто судові витрати у розмірі 1362,00 грн. Рішення набрало законної сили 11 січня 2022 року, після чого АТ «Ідея Банк» у добровільному порядку зарахувало на поточний рахунок відповідачки понесені нею судові витрати у розмірі 1362,00 грн. У подальшому вказані грошові кошти у сумі 1362,00 грн. були примусово стягнуті з рахунку боржника у АТ «Ідея Банк» при виконанні рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 12 серпня 2020 року у справі №761/5620/20 за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Тобто кошти пішли на погашення боргу [PERSON] перед іншим кредитором, що підтверджується випискою від 16 листопада 2023 року із зазначенням призначення платежу. Щодо строку позовної давності вказав, що навіть якщо брати до уваги, що відлік строку позовної давності розпочався із 28 грудня 2019 року, граничний день пред`явлення позову був 29 грудня 2022 року. У той же час перебіг строку позовної давності було продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, а згодом на період вії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2024 року. Також просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. 28 листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Стаценка О.Д. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що строк позовної давності позивачем пропущено і не доведено, що саме у зв`язку із введенням карантинних обмежень. Щодо кредитного ліміту вказав, що розрахунок, складений банком, не є доказом наявності у відповідачки заборгованості за тілом кредиту, іншого розрахунку позивач не надав. Щодо договору факторингу зауважив, що витяг із друкованого Реєстру боржників №1 від 29 грудня 2023 року, скріплений печаткою та підписаний одноособово фактором ТОВ «Санфорд Капітал», однак він не дає можливість встановити дійсність факту переходу права вимоги за кредитним договором С-606-009402-18-980, укладеним із [PERSON] , і не може братися судом до уваги, а відтак просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, у матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідачки адвокат Стаценко О.Д. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав свої раніше подані заперечення, просив у задоволенні позову відмовити. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2018 року [PERSON] підписано заяву № С-606-009402-18-980 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк», чим виявила бажання акцептувати публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк» від 20 жовтня 2014 року, яка розміщена на сайті банку (а.с.17). Згідно паспорту споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] , тип кредиту: кредитна лінія; сума кредиту: 1000,00 грн.; строк кредитування: 12 місяців; мета отримання: споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: кредитна лінія на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів; процентна ставка: 48,00 % річних; тип процентної ставки: фіксована; загальні витрати за кредитом: 474,63 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту: за весь строк користування кредитом: 1474,63 грн.; реальна річна процентна ставка відсотків річних: 76,70 % (а.с.19-20). Також у справі міститься угода № С-606-009402-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 19 жовтня 2018 року, з якої вбачається, що відповідачці було відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн., ліміт, доступний на момент укладання угоди 75 000 грн., процентна ставка 48,00 % річних, встановлено суму та дату внесення щомісячного платежу (а.с.26-27). Відповідно до наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 16 листопада 2023 року, заборгованість відповідачки за основним боргом становить 74 947,26 грн., заборгованість за відсотками становить 96 994,29 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., а всього 171 941,55 грн. (а.с.28). З виписки по рахунку [PERSON] за перод 19.10.2018-16.11.2023 вбачається, що остання користувалася кредитними коштами, а також здійснювала платежі на погашення кредиту (а.с. 149-153). Також судом встановлено, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СОНАТІ» було укладено Договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «СОНАТІ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «СОНАТІ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.11.2023 до Договору факторингу, ТОВ «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 171 941,55 грн. 29.12.2023 між ТОВ «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу№29/12-23, відповідно до якого ТОВ «СОНАТІ» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно витягу з реєстру боржників від 29.12.2023, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 171 941,55 грн. (а.с.29). Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши вищевикладене, суд робить висновок, що 19 жовтня 2018 року виникли договірні відносини між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є позивач ТОВ «Санфорд Капітал», та відповідачкою [PERSON] у зв`язку з укладенням угоди №С-606-009402-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. [PERSON] , будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим особисто погодилася, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. ТОВ «Санфорд Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідачки і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржниці виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам угоди та строку її дії, тому суд позовні вимоги задовольняє. Щодо посилання представника відповідачки [PERSON] на закінчення строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особи довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який було доповнено Законом України №540-IX від 30 березня 2020 року: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин, запроваджений постановою Кабінеті Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, діяв до 30 червня 2023 року (включно). Крім того, відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповненого Законом України №2120-IX від 15 березня 2022 року: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 та неодноразово було продовжено. Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності також було зупинено і цей час не враховується при її обчисленні. На підставі Закону України №4434-IX від 14 травня 2025 року про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено пункт 19, який передбачав зупинення перебігу строку позовної давності на період воєнного стану. Цей закон набрав чинності 4 вересня 2025 рок, і саме з цієї дати перебіг строків позовної давності відновлено. З вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності, навіть якщо рахувати з дня останнього здійснення переказу коштів (як зазначає у відзиві представник відповідачки) 28 грудня 2019 року, оскільки її перебіг зупинявся на час дії карантину та воєнного стану, і був відновлений лише 4 вересня 2025 року. Стосовно аргументів представника відповідачки про те, що позивач намагається видати судові витрати, понесені [PERSON] як здійснений нею особисто платіж на користь ПАТ «Ідея Банк» суд зазначає, що він повністю спростований наданими представником позивача доказами а саме: у матеріалах справи є копія платіжної інструкції № 6435715 від 18 січня 2022 року про перерахування АТ «Ідея Банк» на рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 1362,00 грн., у призначенні платежу вказано: компенсація судових витрат на виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2021 року у справі №358/1218/21 (а.с. 154). Ця транзакція ніяк не може розцінюватися як добровільно здійснений платіж [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк», оскільки із виписки порахунку та вищевказаної платіжної інструкції чітко вбачається, що ці кошти було зараховано саме ПАТ «Ідея Банк» на рахунок відповідачки із призначенням платежу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. повністю підтверджуються матеріалами справи: - договором №1/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 року, укладеним між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; - актом приймання-передачі послуг від 12.08.2024 року, із якого вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» в особі М. Маслюженка було проведено юридичний та фінансовий аналіз 1 боржника [PERSON] на суму 1 200, 00 грн., та складання, підписання, подання до суду позовної заяви на суму 4000,00 грн., всього 5 200, 00 грн.; - реєстром боржників від 15.07.2024 року, підписаним між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», який є невід`ємною частиною договору; -свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №3332 на ім`я [PERSON] , а тому підлягають стягненню з відповідачки. Також позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №833 від 2 жовтня 2024 року, тому суд вважає за необхідне стягнути цю суму із відповідачки.

Outcome: approved