Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф»), в особі представника адвоката Бачинського О.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за Кредитним договором №000200812799 від 17.08.2020 у розмірі 26577,24 гривень, а також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 7000, 00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 17.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено кредитний договір №000200812799, який останньою було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На умовах Договору позики (п.п.5.1. п.5.) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики №000200812799 у розмірі 7100,00 гривень (сім тисяч сто гривень нуль копійок), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 31.08.2020 р. (п.п.5.8. п.5.), процента ставка в день складає 1.85% (п.п.5,11. п.5.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії Договору позики (п.п.5.12. п.5). Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики. Відповідач погасив проценти за користування кредитом в сумі 1970,25 гривень, внаслідок чого оформив 31.08.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.5.9. п.5. договору позики та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 7100,00 гривень ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 15.09.2020 року, що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту №000200812799.1 від 31.08.2020 р.). Також, відповідач знову погасив проценти за користування кредитом в сумі 1970,25 гривень, внаслідок чого оформив 15.09.2020 пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.5.9. п.5 Договору позики та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 7100,00 гривень ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 30.09.2020 року, що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту № №000200812799.2 від 15.09.2020 р.). Відповідач не виконав свої зобов`язання: всього здійснив оплат на суму 3940,50 гривень, сума останнього платежу склала 1970,25 гривень, дата останнього платежу - 15.09.2020 року, та припинив вносити платежі, передбачені умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, а також: сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики. 30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу №20210630-Ф/2. Згідно договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021 року та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до [PERSON] . Станом на 26.07.2024 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 26577,24 гривень (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень 24 копійки), а саме: залишок заборгованості за тілом - 7100,00 гривень; залишок заборгованості по процентам за користування - 1970,25 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховане новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021 рр.) - 15975,00 гривень; інфляційне збільшення - 1531,99 гривень (нараховане новим кредитором за період 01.10.2020 по 23.02.2022 рр.). Ухвалою судді від 20.05.2025, після усунення недоліків, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Позивач та його представник про вказану ухвалу повідомлені належним чином засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України. Відповідач про вказану ухвалу був повідомлений у порядку п.3 ч.6 ст.272 ЦПК України. Розписка повернута до суду з зазначенням неотримання відповідачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.06.2025 з зазначенням відсутності відповідача за вказаною адресою. Заяви, клопотання від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Суддя, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. Суддею встановлено, що 17.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено кредитний договір №000200812799, який останньою було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На умовах договору позики (п.п.5.1. п.5.) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики №000200812799 у розмірі 7100,00 гривень (сім тисяч сто гривень нуль копійок), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 31.08.2020 р. (п.п.5.8. п.5.), процента ставка в день складає 1.85% (п.п.5,11. п.5.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії Договору позики (п.п.5.12. п.5). Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики. Відповідач погасив проценти за користування кредитом в сумі 1970,25 гривень, внаслідок чого оформив 31.08.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.5.9. п.5. договору позики та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 7100,00 гривень ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 15.09.2020 року, що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту №000200812799.1 від 31.08.2020 р.). Також, відповідач знову погасив проценти за користування кредитом в сумі 1970,25 гривень, внаслідок чого оформив 15.09.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.5.9. п.5 Договору позики та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 7100,00 гривень ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 30.09.2020 року, що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту № №000200812799.2 від 15.09.2020 р.). Відповідач не виконав свої зобов`язання: всього здійснив оплат на суму 3940,50 гривень, сума останнього платежу склала 1970,25 гривень, дата останнього платежу - 15.09.2020 року, та припинив вносити платежі, передбачені умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, а також: сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики. 30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу №20210630-Ф/2. Згідно договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021 року та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до [PERSON] . Станом на 26.07.2024 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 26577,24 гри. (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень 24 копійки), а саме: залишок заборгованості за тілом - 7100,00 гривень; залишок заборгованості по процентам за користування - 1970,25 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховане новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021 рр.) - 15975,00 гривень; інфляційне збільшення - 1531,99 гривень (нараховане новим кредитором за період 01.10.2020 по 23.02.2022 рр.). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суддя, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правилами ч.1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] не надала доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги №20230113/1 від 13.01.2023 року, укладений між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., копія ордеру, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок суми судових витрат. Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вказане повністю кореспондується із принципом змагальності, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення. Окрім того, наведене свідчить про те, що тягар доказування повністю покладається на ту сторону, котра заявила таку вимогу в суді, в той же час співмірність, обґрунтованість витрат на правничу допомогу, а також їх розмір необхідно підтвердити належними та допустимими доказами. Наведене підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові КГС ВС у справі №922/2604/20 від 20.07.2021. Зокрема, у вказаній справі Суд зазначив, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Аналогічні висновки щодо необхідності доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи були також викладені у постанові ВП ВС від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц, постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Відповідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Нормою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин. Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача в позові зазначена сума понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень (сім тисяч гривень нуль копійок). Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved