Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач 11.11.2025 року звернувся до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовує, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №084520 від 15 березня 2004 року. Позивач є спадкоємцем майна за законом. Крім нього спадкоємцем майна після смерті спадкодавця є його батько, який спадщини не прийняв та звертатись не буде з метою оформлення спадщини. Зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність спадкового майна. У вересні 2025 року серед документів спадкодавця знайшов державний акт на право власності на земельну ділянку. У зв`язку із тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З врахуванням наведеного, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог покладався за розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 084520, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,10 га, яка розташована на території Шклинської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Антелоп округ Сакраменто штат Каліфорнія, що підтверджується засвідченим перекладом свідоцтва про смерть, місцевий реєстраційний номер [NUMBER] , номер: 2020-020117, дата видачі 06 травня 2020 року, штрих-код [NUMBER] (а.с. 6-7). Відповідно до довідки №1728виданої 10 жовтня 2025 року начальником відділу надання адміністративних послуг Городищенської сільської ради, згідно погосподарської книги №4 житловий будинок з погосподарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , значиться за [PERSON] , яка померла [INFO] і постійно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Заповіт в Шклинській сільській раді Горохівського району Волинської області не посвідчувався (а.с.10). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] померла за межами України, а саме у м. Антелоп округ Сакраменто штат Каліфорнія, при вирішенні спору з іноземним елементом суд також керується нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». Як слідує з п.6 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання. Відповідно до ст.ст.70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. З огляду на зазначене, при вирішенні вимоги про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (нерухомого майна, що знаходиться на території України) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] громадянки України, суд керується національним законодавством України. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів) №83323962 вбачається, що заповіт після смерті [PERSON] не посвідчувався. Матеріалами спадкової справи №98/2025, заведеної після смерті [PERSON] , стверджується, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 31 жовтня 2025 року звернувся [PERSON] . Постановою нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області від 31 жовтня 2025 року №288/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,10 га, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13). Із повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Луцьк. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 СК України, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Частинами 1 та 2 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч.3 ст.1272 ЦК України, передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, оскільки не знав про наявність спадкового майна. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.1268 та ч.3 ст.1296 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав поважну причину у несвоєчасному поданні заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст.3 ЦК України). Водночас, відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Враховуючи вищенаведене, ст.ст.3, 1268-1272 ЦК України,

Outcome: approved