Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

03.10.2025 Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача: - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмір 30 324,52 грн; - 3% річних у розмірі 2 999,85 грн; - інфляційні втрати в розмірі 15 565,30 грн; - пеню в розмірі 183,96 грн. Позовну заяву обґрунтував таким. Відповідач є власником квартири та споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, Відповідач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від Відповідача не надходило. Новою редакцією Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (введеною в дію 01.05.2019) змінено класифікацію комунальних послуг і єдиним видом комунальних послуг, що надаються суб`єктом господарювання в сфері питного водопостачання є централізоване водопостачання та централізоване водовідведення. Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Відповідач, в порушення умов Договорів та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 грудня 2016 року по 31 липня 2025 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість у розмірі 28 347,37 грн. Також виникла заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 41,86 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування в розмірі 1 935,29 грн. Згідно з п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України). Так, в зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, Відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3 % річних у розмірі 2 999,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 565,30 грн. Постановою КМУ від 29.12.2023 № 1405 скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені), тому відповідачу нараховано пеню в розмірі 183,96 грн. Ухвалою від 16.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляд справи; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 02.11.2025 відповідач засобами поштового зв`язку подав заяву про застосування спливу строків позовної давності (надійшла до суду 04.11.2025, зареєстрована за вх. № 86480/25). На обґрунтування заяви зазначив таке. Позовна заява Позивача подана більш ніж через три роки після виникнення заборгованості по черговим щомісячним платежам. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суми, нараховані Відповідачу у чергові періоди більш ніж за три роки до подання позовної заяви, стягненню не підлягають з підстави спливу строків позовної давності. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Відповідно до публічного договору та договору підписаного Сторонами розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відтак і всі суми основного боргу більш ніж за 3 роки, і «похідні» суми інфляційних втрат і 3% річних більш ніж за 1 рік, нараховані до подання позову - також знаходяться поза межами строків позовної давності та не підлягають стягненню. Оскільки 3% річних та інфляційні втрати згідно зі ст. 625 ЦК України є додатковими вимогами щодо чергових сум основної заборгованості, строк давності на стягнення якої сплив, відповідно до ст. 266 ЦК України позовна давність спливла і до цих додаткових вимог. 05.11.2025 представник позивача подав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує. 05.11.2025 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав розгляд справи на 12 год. 50 хв. 03.12.2025. 10.11.2025 представник позивача подав письмові заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. На обґрунтування заяви зазначив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки. При цьому, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022. затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За загальним правилом зупинення строку означає призупинення його перебігу, а продовження - надання нового строку для вчинення дії. Відповідно зупинення строку означає, що перебіг строку припиняється на певний період, а після усунення обставин, які його зупинили, від продовжується з моменту зупинення. Наведене кореспондується з положеннями ч. З ст. 263 ЦК України відповідно до яких від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/3405/19 зауважила, що зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає. 24.02.2022 року російською федерацією здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (Указ Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»). Режим дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався в тому числі і на дату звернення Позивачем до суду з позовною заявою. При цьому, Законом України Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності, який набув чинності 04.09.2025, виключено п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. З огляду на положення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної давності, які не спливли станом на 24.02.2022 слід вважати такими, що були зупиненими у період з 24.02.2022 по 04.09.2025, а отже враховуючи, що Позивач звернувся з позовними вимогами 03.10.2025, строк позовної давності щодо зобов`язань порушення яких виникло починаючи з березня 2019 року не пропущено. 03.12.2025 представник позивача подав заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавав, причини неявки не повідомив. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» визначено виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, Відповідач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від Відповідача не надходило. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Крім того, відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 24.12.2024, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439909311 від 18.08.2025. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Внаслідок неналежного виконання обов`язку щодо сплати наданих позивачем послуг утворилась заборгованість в такому розмірі: - за період з 01.12.2016 по 31.07.2025 за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 28 347,37 грн; - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку за період з 01.12.2019 по 31.07.2025 у розмірі 41,86 грн; - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування за період з 01.07.2021 по 31.07.2025 у розмірі 1 935,29 грн (а.с. 17-19). Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням сплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачу за період з 01.12.2016 по 31.01.2022 нараховані: - 3% річних у розмірі 2 999,85 грн; - інфляційні втрати в розмірі 15 565,30 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня), тому за період з 01.06.2024 по 31.07.2025 нараховано пеню в розмірі 183,96 грн. Отже, суд вважає доведеним факт порушення прав позивача щодо оплати заборгованості житлово-комунальних послуг у період з 01.12.2016 по 31.07.2025, а також 3% річних, інфляційних втрат та пені, розмір заборгованості відповідачем не спростований. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає таке. Відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог. Відповідач заперечував щодо застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки вважає, що строк позовної давності до заявлених вимог він не пропустив. 1). Щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Отже, для оплати комунальних послуг строк позовної давності починається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року з 12.03.2020 по 30.06.2023 (п. 12 Прикінцевих положень ЦК України, пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25). В умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану з 24 лютого 2022 року до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився (п. 19 Прикінцевих положень ЦК України, пункт 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану (пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25). Водночас Законом України від 14 травня 2025 року №4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», що набрав законної сили 04.09.2025, виключено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (частина третя статті 263 ЦК України). Перебіг позовної давності поновився 04.09.2025. Позов подано 03.10.2025. Тобто, після поновлення перебігу позовної давності спливло 28 днів. Станом на 12 березня 2020 року, коли строк продовжувався на період карантину, а надалі був зупинений з початком воєнного стану, строк позовної давності за вимогами за спожиті у лютому 2017 року, не сплив (залишок до зупинення ще 9 днів строку). Позивач подав позов раніше, ніж закінчилися 9 днів, які залишалися для подачі позову про стягнення вартості послуг, що спожиті в лютому 2017, після поновлення перебігу строку у вересні 2025 року. Отже, строк позовної давності не є пропущеним стосовно вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги, за період споживання, починаючи з лютого 2017 року, оскільки з 12 березня 2020 року цей строк продовжувався на період карантину, а надалі був зупинений з початком воєнного стану. Разом із тим, вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що були надані до січня 2017 року (включно) заявлені за медами строку позовної давності. Суд установив, що згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що спожиті з грудня 2016 року по січень 2017 року (включно) становить 3 653,29 грн. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України). За наведених обставин заява Відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає задоволенню. Суд відмовляє у стягненні заборгованості в розмірі 3 653,29 грн за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що спожиті з грудня 2016 року по січень 2017 року (включно), а також у стягненні інфляційних втрат в розмірі 5 093,98 грн та 3% річних у розмірі 931,35 грн. Отже, з відповідача підлягає до стягнення: - заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з лютого 2017 року по 31.07.2025 у розмірі 24 694,08 грн; - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку за період з 01.12.2019 по 31.07.2025 у розмірі 41,86 грн; - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування за період з 01.07.2021 по 31.07.2025 у розмірі 1 935,29 грн; - інфляційні втрати за період з лютого 2017 року по 31.01.2022 у розмірі 10 471,32 грн; - 3% річних за період з лютого 2017 року по 31.01.2022 у розмірі 1 003,94 грн; - пеня за період з 01.06.2024 по 31.07.2025 в розмірі 183,96 грн, разом - 38 330,45 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 365,11 грн.

Outcome: partial