Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник позивача Сечко С.В., який діє на підставі довіреності № 23 від 06.01.2025, звернувся з вказаним позовом до Запорізького районного суду Запорізької області, в якому просив стягнути з відповідача на користь страхової компанії суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 854,38 гривень, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 29.02.2024 о 20.04 в м. Запоріжжі по вул. Миколи Корищенка, біля буд. 36-б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz Е 280", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "ЗАЗ ТF698К, державний реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПрАТ «СК Уніка» на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 284001/4092/0002083 від 01.11.2023. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. На підставі заяви пошкодженого транспортного засобу № 17194867728 від 06.03.2024 ПрАТ «СК Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 9 854,38 копійок на підставі акту огляду транспортного засобу від 01.03.2024, рахунку № СБА-К-000000000000626 від 08. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач має право в порядку регресу на відшкодування суми сплаченої страхової суми у розмірі 9 854,38 гривень, яку просить стягнути на свою користь, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 гривень. У відповідності до ухвали судді Запорізького районного суду Запорізької області справу передано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.12.2025 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С. 08.12.2025 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь надійшла 12.12.2025. Ухвалою суду від 016.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем на позовну заяву відзиву подано не було. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.36.2 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як передбачено п. 38.1, пп (а) 38.1.1 ст. 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 29.02.2024 о 20.04 в м. Запоріжжі по вул. Миколи Корищенка, біля буд. 36-б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz Е 280", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ ТF698К», державний реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПрАТ «СК Уніка» на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 284001/4092/0002083 від 01.11.2023. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. На підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу № 17194867728 від 06.03.2024 ПрАТ «СК Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 9 854,38 копійок на підставі акту огляду транспортного засобу від 01.03.2024, рахунку № СБА-К-000000000000626 від 08. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач має право в порядку регресу на відшкодування суми сплаченої страхової суми у розмірі 9 854,38 гривень. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ ТF698К», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК Уніка», зазначена страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику та здійснила страхову виплату у загальному розмірі 9 854,38 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією. Тому, з відповідача підлягають відшкодуванню кошти у розмірі 9 854,38 гривень. За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така правова позиція узгоджується з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведені обставини, платіжні доручення та інші фактичні дані, що вказують на характер правовідносин сторін, підтверджують фактичні видатки позивача з виплати страхового відшкодування, дають всі підстави для задоволення позову в частині стягнення виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 9 854,38 гривень. У відповідності до вимог ст. 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутий з відповідача на його користь у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved