Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача звернулась в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 585973, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Селфі Кредит» 29.01.2023 року, у розмірі 159924 грн. 37 коп., яка складається з 19999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 139924 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками. Мотивувала позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до ТзОВ «Селфі Кредит» і уклав 29.01.2023 року кредитний договір № 585973, отримавши грошові кошти для власних потреб. Зауважила, що вказаний договір складений в електронному варіанті та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису. Вказала, що [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Зазначила, що 11.01.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке згодом змінило свою назву на ТзОВ «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до якого, а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 585973 від 29.01.2023 року. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що 29.01.2023 року [PERSON] уклав з ТзОВ «Селфі Кредит» кредитний договір № 585973 шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора Т954, внаслідок чого отримав кредит у розмірі 20000 грн. строком на 365 днів зі сплатою 0,022% в день строком до 28.02.2023 року та 2,2% на день протягом наступного строку кредитування. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 585973 від 29.01.2023 року, що підтверджується листом ТзОВ «Пейтек» № 20250912-3843 від 12.09.2025 року. У відповідності до розрахунку, складеного первісним кредитором ТзОВ «Селфі Кредит», заборгованість відповідача за кредитним договором № 585973 від 29.01.2023 року станом на 11.01.2024 року становить 159924 грн. 37 коп., яка складається з 19999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 139924 грн. 38 коп. 11.01.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Росвен Інвест Україна» свої права вимоги за кредитними договорами, натомість фактор сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення права вимоги. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-95/24 від 11.01.2024 року, ТзОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 585973 від 29.01.2023 року у розмірі 159924 грн. 37 коп., що складається з 19999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 139924 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками. Рішенням єдиного учасника ТзОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 року найменування юридичної особи ТзОВ «Росвен Інвест Україна» змінено на ТзОВ «Свеа Фінанс» Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором позики визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 585973 від 29.01.2023 року у розмірі 159924 грн. 37 коп., яка складається з 19999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 139924 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved