Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшла заява [PERSON] , подана представником [PERSON] , де заінтересовані особи [PERSON] , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання матері заявниці [PERSON] , [INFO] , на момент смерті з [PERSON] , [INFO] , матір`ю останньої, за адресою: [ADDRESS] . Як ідеться в заяві, 09.08.2013 [PERSON] заповіла все своє майно своїй доньці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на праві власності. Згідно рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 28.02.1968 поштову адресу будинку змінено з « [ADDRESS] . Донька [PERSON] , з 2018 року жила в житловому будинку разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що обумовлене похилим віком, хворобою та необхідністю постійного догляду матері. Син [PERSON] [PERSON] не прийняв спадщину матері, оскільки на цей момент помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.01.2015. 12.08.1967 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (надалі - [PERSON] ) та після укладення шлюбу взяла прізвище « [PERSON] » [PERSON] ), Як указує заявниця, 02.12.2024, коли проживати в м. Слов`янськ було дуже небезпечним, [PERSON] переїхала на проживання на Закарпаття та проживала за адресою [ADDRESS] , та була внутрішньо переміщеною особою. [INFO] померла [PERSON] . Місцем реєстрації [PERSON] на момент смерті: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання як внутрішньо-переміщеної особи [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який вона прийняла у спадщину після смерті матері, проте не оформила спадкові права. Як ідеться в заяві, у встановлений законом шестимісячний термін [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталії Дмитрівни [PERSON] (надалі - нотаріус Єгер Н.Д.) щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва на спадщину за її матір`ю. Проте нотаріусом Єгер Н.Д. повідомлено, що для підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] за померлою [INFO] [PERSON] необхідно подати витяг з реєстру територіальної громади, або довідку про реєстрацію місця проживання, або інший документ, що може підтвердити відповідний факт (в тому числі рішення суду). У зв`язку із тим, що місце реєстрації [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] була відмінна від тої, за якою [PERSON] фактично проживала разом зі своєю матір`ю, заявниця звернулась в суд з вказаною заявою. Водночас зауважує, що встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду від 13.11.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. 17.12.2025 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відкладення розгляду справи у звя`зку з необхідністю долучення додаткових доказів у справі. 22.12.2025 на адресу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшли письмові заяви свідків [PERSON] та [PERSON] 24.12.2025 на адресу суду від представника заявниці надійшли додаткові пояснення у справі та заява про приєднання додаткових доказів у справі. У судовому засіданні, призначеному до розгляду на 06.10.2025, [PERSON] заяву підтримала з підстав, наведених у ній, та просила таку задовольнити. Також просила врахувати подані 22.12.2025 та 24.12.2025 додаткові докази у справі. У судове засідання, призначене до розгляду на 24.12.2025, треті особи без самостійних вимог [PERSON] , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив таке. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання її померлої матері [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з заяви та доданих до неї матеріалів, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина підтверджується: свідоцтвом про народження від 13.02.1969 серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 10.03.2017, з якого вбачається, що [PERSON] 22.10.1988 уклала шлюб із [PERSON] та у зв`язку з цим змінила прізвище на [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2025 19.04.2025, виданого Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у віці 76 років [PERSON] , [INFO] , померла, місце смерті село Кострина Ужгородського району Закарпатської області. Як ідеться у заяві, на момент [PERSON] проживала разом з [PERSON] . З довідки від 24.02.2025 № 2102-7002204605 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . З довідки від 16.04.2022 № 2102-7000711370 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . Померла [PERSON] матір заявниці, є донькою [PERSON] , [INFO] , яка згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] у віці 100 років, місцем смерті значиться м. Слов`янськ, Донецька область. Факт родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] підтверджується: довідкою про укладення шлюбу № А-00882 від 19.12.1945; свідоцтвом про народження від 27.05.2025 серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 22.05.2025 № 00051363767, з якого убачається, що [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . 09.08.2013 [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в спадковому реєстрі за № 54863214, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не складалося та на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Як убачається з рішення народного суду м. Словянська Донецької області від 13.11.1968, справа № 2-1417-68г, домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] , листа відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 02.06.2025 № 04-01/1424 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до інформації, що міститься в листі відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 02.06.2025 № 04-01/1424 згідно реєстрових книг КП «БТІ», поштову адресу з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Як убачається з акту про проживання особи за певною адресою від 18.05.2025, складений [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] , [INFO] , проживала разом з останньою. До матеріалів справи додано письмові заяви свідків [PERSON] , [INFO] , (адреса реєстрації: [ADDRESS] ) від 17.12.2025 та [PERSON] , [INFO] , (адреса реєстрації: [ADDRESS] ) від 17.12.2025, в яких указано, що [PERSON] перед смертю [PERSON] проживала разом з останньою у зв`язку з її похилим віком, здійснювала за нею догляд, а після смерті займалася її похованням. З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу від 19.12.2025 № 192/02-14 убачається, що 19.04.2025 за заявою [PERSON] заведено спадкову справу за померлою [INFO] [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини за померлою [INFO] [PERSON] не надходило. З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу від 29.10.2025 №29.10.2025/147/02-14 убачається, що у своїй заяві про прийняття спадщини [PERSON] вказала, що спадковим майном є житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який належав матері [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої [PERSON] прийняла, але не оформила спадкових прав. У Спадковому реєстрі відомості про заведення Спадкової справи за померлою [INFO] [PERSON] відсутні. Для підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] за померлою [PERSON] . [PERSON] рекомендовано, зокрема, звернутись до суду . Підставою звернення [PERSON] з вказаною заявою є необхідність встановлення факту постійного проживання її померлої матері [PERSON] , після смерті якої вона прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, разом з [PERSON] матір`ю [PERSON] , для подальшого оформлення прав на спадкове майно. Вирішуючи порушене у заяві питання, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 86 (Книги 6)ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. З огляду на ту обставину, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину за померлою [PERSON] , до неї прийшли всі права та обов`язки, що належали [PERSON] на момент смерті останньої, відтак вона є належним заявником у вказаній справі, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, про який ідеться у заяві є необхідним для реалізації прав заявниці. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відтак особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Суд враховує при застосуванні зазначених норм законодавства, правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц. Згідно з пунктами 2, 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України (п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 336/709/18-цвід 07.11.2018, № 303/1816/17від 23.12.2019. Також Верховний Суд у своїй постанові від 17 січня 2022 року по справі № 643/790/20 констатував процесуальну можливість розгляду заяви про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження. Таким чином, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, в статтях 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого в статті 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях1269, 1270 ЦК України. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів дають підстави для висновку про доведеність факту проживання померлої [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої. Водночас судом встановлено, що встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, в ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про імовірну наявність спору про право. Так, в ході судового розгляду встановлено, що 19.04.2025 за заявою [PERSON] заведено спадкову справу за померлою [INFO] [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини за померлою [INFO] [PERSON] , в тому числі [PERSON] чоловіка останньої, не надходило. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , що узгоджується з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved