Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.08.2024 він перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №6. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою в подальшому виявилося невдалим. Протягом сумісного життя дедалі частіше між ним та дружиною виникали непорозуміння, що спричинило повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім`ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. В зв`язку з цим, з вересня 2025 року він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство та спільне проживання. Позивач зазначає, що примирення з відповідачкою неможливе. Спроби збереження сім`ї вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний; тривалий час вони живуть кожен своїм особистим життям. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у цій справі перебувають у шлюбі з 20 серпня 2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №6 (а.с.6). Сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що з вересня 2025 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти позову не заперечує. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить сплачений ним судовий збір не стягувати з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved