Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

17.10.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який є малолітнім та перебуває на утриманні позивачки. Позивачка зазначає, що на момент звернення до суду подружні відносини між сторонами фактично припинені. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та інших осіб на утриманні не має. Тому просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову і до досягнення їх повноліття. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] належним чином повідомлено про розгляд справи шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем його реєстрації. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду з відміткою «вручено особисто» Відповідно до статті 280 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, неподання ним відзиву на позовну заяву та відсутності повідомлення про поважні причини неявки, суд ухвалює рішення у справі за відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2012 року. Відповідно до витягів з реєстру Брусницької територіальної громади № 2025/015242758 та № 2025/015242845 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Також в матеріалах справи є акт обстеження матеріально-побутових умов проживання № 08.01-10/144 від 20.10.2025, який суд до розгляду не приймає, оскільки цей доказ поданий позивачем після подання позовної заяви без належного обґрунтування відповідно до ч.ч. 4, 8 ст 83 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, врахувавши право визначення способу стягнення аліментів, яке належить позивачу з яким проживає дитина, а також відсутність відзиву і відповідних підтверджених доказами заперечень збоку відповідача [PERSON] стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів, суд доходить висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. Визначену суму аліментів, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 19.11.2025, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно з в п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на суму 1 211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved