Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року у цивільній справі №567/347/22, та просить змінити їх розмір на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 30.10.2005 р. вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 р. у справі № 567/346/22. Вказує, що від даного шлюбу вони мають спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та відповідно до свідоцтв про народження дітей вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Зазначає, що малолітнядонька [PERSON] зареєстрована та постійно проживає разом з нею в [ADDRESS] . Вказує, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року у справі № 567/347/22 з [PERSON] стягнено аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07.04.2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист за вказаним вище рішенням суду було пред`явлено до примусового виконання до Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вказує, що відповідачем [PERSON] аліменти сплачувалися в повному обсязі, заборгованість зі сплати відсутня. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з часу ухвалення Острозьким районним судом Рівненської області рішення від 16 травня 2022 року у справі № 567/347/22 змінилися обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, матеріальне становище відповідача та її матеріальне становище. [INFO] спільний з відповідачем син [PERSON] досяг повноліття, а відтак стягнення аліментів на його утримання припинилося. Вказує, що з 19.08.2024 року син [PERSON] навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», на повному державному забезпеченні не перебуває, термін навчання з 19.08.2024 р. по 04.07.2027 р. У зв`язку з продовженням навчання сина після досягнення ним повнолітття вона змушена брати участь у його матеріальному утриманні і після досягнення ним повноліття, відтак кількість осіб на її утриманні не змінилася. Зазначає, що з 01.07.2025 року вона працює на посаді помічника вихователя у Спеціальній школі в м.Острог Рівненської обласної ради та її дохід складається із заробітної плати розміром 8 000 грн. на місяць, з якої утримується 1 440 грн. податку на доходи фізичних осіб та 400 грн. військового збору. Власного нерухомого, рухомого майна, грошових заощаджень вона не має, стан здоров`я її добрий. Вказує, що з квітня 2025 року відповідач [PERSON] проходить військову службу за мобілізацією та регулярно отримує грошове забезпечення, відтак матеріальне становище його значно покращилося, оскільки раніше він офіційно не працював, регулярного доходу не отримував. Стан здоров`я у відповідача добрий, інші особи на його утриманні не перебувають. Вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року у цивільній справі №567/347/22 може бути змінений в частині способу стягнення аліментів та визначений у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити та змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.10.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Крім того, згідно вищевказаної ухвали суду від 27.10.2025 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відомості про місце служби (роботи) та дохід за останні шість місяців [PERSON] . Інших процесуальних дій не вчинялося. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що він на даний час не перебуває на військовій службі, ніде не працює, доходів не отримує, аліменти сплачує вчасно, заборгованість щодо їх сплати відсутня. Вказав, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження покращення його матеріального становища, що давало б йому зможу сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Зазначає, що його матеріальний стан є незадовільним, оскільки грошове забезпечення він не отримує, відтак фінансової можливості сплачувати заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини він не має змоги. Вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є значно завищеним та поставить його у скрутне матеріальне становище та призведе до виникнення штучної заборгованості. Вважає, що позивачкою не доведено жодними доказами покращення його матеріального становища та наявності у нього фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки позивачка не підтвердила викладені у позовній заяві обставини належними та допустимими доказами. Позивачка в поданій до суду відповіді на відзив заперечила проти доводів відповідача з підстав, викладених у позовній заяві, вказуючи на те, що змінилося як її матеріальне становище, так і матеріальне становище відповідача [PERSON] , оскільки з квітня 2025 року останній проходить військову службу за мобілізацією, регулярно отримує грошове забезпечення та раніше він офіційно не працював, регулярного доходу не отримував. Доводи відповідача про його незадовільне матеріальне становище вважає необгрунтованими і такими, що спростовуються відомостями наданими ГУ ПФУ в Рівненській області щодо отриманого відповідачем грошового забезпечення. Вказала, що належних доказів на підтвердження того, що відповідач не проходить військову службу останній суду не надав. Вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є такими, що не підтвердженні жодними доказами, суперечать матеріалам справи та дійсним обставинам. Представник позивачки - адвокат Кордиш А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі та змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дітей із твердої грошової суми у розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частку від заробітку(доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача - адвокат Божко Т.Ю. в судовому засіданні заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що відповідач на даний час на військовій службі не перебуває, ніде не працює, жодних доходів не отримує, аліменти сплачує вчасно, заборгованість щодо їх сплати відсутня. Його матеріальний стан є незадовільним, оскільки грошове забезпечення він не отримує, фінансової можливості сплачувати більший розмір аліментів він не має змоги. Вказала, що відповідач продовжує й надалі щомісячно сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі 4 000 грн., як на двох дітей. Пояснила, що відповідач мав намір надавати особисто для сина щомісячно грошові кошти, однак останній відмовився надати йому номер банківської картки. Крім того, вказала, що повнолітній син [PERSON] , який на даний час навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» отримує стипендію у розмірі 8 000 грн. Вказала, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є значно завищеним та поставить відповідача у скрутне матеріальне становище та призведе до виникнення заборгованості. Вважає, що позивачкою не доведено покращення матеріального становища відповідача та наявності у останнього фінансової можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката Кордиша А.А., представника відповідача - адвоката Божко Т.Ю., дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2005 року, який на даний час розірваний відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року у цивільній справі №567/346/22, яке набрало законної сили 16.06.2022 року (а.с.11-12). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час досягнув повноліття, та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.13, 16). Згідно із рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року в іншій цивільній справі №567/347/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 6 000 грн. на утримання двох дітей задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 квітня 2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.18-20). При визначенні вищевказаного розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. суд виходив з того, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, за віком та станом здоров`я є працездатним, з лютого 2008 р. офіційно не працевлаштований, на обліку в Острозькій міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості населення не перебував та допомоги по безробіттю не отримував, періодично отримував дохід, який складався із тимчасових заробітків, водночас позивачка [PERSON] працювала продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] і по сумісництву у ФОП [PERSON] та розмір нарахованої їй заробітної плати за період жовтень 2021 р. березень 2022 р. (6 місяців) становив 57 000 грн., тобто в середньому 9 500 грн. на місяць. З довідки Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області про сплату аліметів від 07.07.2025 р., інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 08.10.2025 р. та розрахунку заборгованості зі сплати аліменті від 11.11.2025 р. вбачається, що відповідачем [PERSON] аліменти станом на 31.10.2025 р. сплачено в повному обсязі, заборгованість відсутня та останній в Єдиному реєстрі боржників не числиться (а.с.21-22, 44). З матеріалів справи та доводів позивачки встановлено, що малолітня донька [PERSON] зареєстрована та постійно проживає разом позивачкою в [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданому 15.12.2005 р. Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області, відміткою про реєстрацію місця проживання на свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.08.2015 р., довідкою про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 1323/01?17?25 від 07.07.2025 р. (а.с.9, 16, 23). З досліджених доказів судом встановлено, що старший син [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, відтак стягнення аліментів на його утримання згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16 травня 2022 року у справі № 567/347/22 з 21.09.2025 р. припинилося. Водночас судом встановлено, що старший син [PERSON] з 19.08.2024 року навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», з терміном навчання з 19.08.2024 р. по 04.07.2027 р., та останній на повному державному забезпеченні не перебуває, що підтверджується довідкою Національної академії внутрішніх справ № 46/01-755 від 19.09.2025 р. (а.с.15). З довідок Спеціальної школи в м.Острог Рівненської обласної ради № 57 від 07.07.2025р. та № 92 від 19.09.2025 р. вбачається, що позивачка [PERSON] з 01.07.2025 р. працює на посаді помічника вихователя у Спеціальній школі в м.Острог Рівненської обласної ради та її дохід складається із заробітної плати в розмірі 8 000 грн. на місяць, з якої утримується 1 440 грн. податку на доходи фізичних осіб та 400 грн. військового збору (а.с.24-25). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1700-0605-7/82656 від 04.11.2025 року відповідач [PERSON] станом на 07.11.2025 року перебуває у трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України та розмір його доходу з квітня 2025 року по серпень 2025 року становив 67 156,15 грн., що в середньому становить 13 431,24 грн. на місяць (а.с.39). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 24801 від 11.11.2025 року [PERSON] станом на жовтень 2025 року сплачував аліменти у розмірі 4 000 грн. щомісячно (а.с.44). Представником відповідача - адвокатом Божко Т.Ю. надано письмові пояснення старшого сина [PERSON] , які було надано останнім в іншій цивільній справі №567/1805/25, рішення у якій на час розгляду даного спору не прийнято, при зверненні [PERSON] до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, [PERSON] вказав, що навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання та отримує стипендію в розмірі 8 000 грн., якої не вистачає для проживання у м.Києві (а.с.69-70). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України та ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 27 Конвенції "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див.рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути у майбутньому підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196 грн. та згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року такий прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 3 512 грн. Згідно із ч.3 ст.183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто із батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей було визначено в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 07.04.2022 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У в зв`язку з досягненням [INFO] старшим сином [PERSON] повноліття стягнення з відповідача на його утримання припинилося. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні зміни розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що кожен з батьків є рівним в обов`язку утримання дітей. За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків. З рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16 травня 2022 року у справі № 567/347/22 встановлено, що під час його ухвалення відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований не був, регулярного та стабільного доходу не отримував, разом з тим позивачка була працевлаштована одночасно у двох роботодавців та отримувала дохід в середньму 9 500 грн. на місяць. При зміні способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що з часу постановлення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів у позивачки та відповідача змінилося матеріальне становище, а саме позивачка з липня 2025 р. працює на одній роботі та отримує меньший дохід, аніж раніше, в розмірі 6 160 грн. на місяць (після сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору), водночас відповідач з квітня 2025 р. регулярно отримує стабільний дохід, середньомісячний розмір якого становить 13 431,22 грн., що у 2 рази більший за дохід, отримуваний позивачкою. Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде розумним, справедливим та добросовісним розміром аліментів, який зможе матеріально підтримати малолітню доньку [PERSON] , і разом з цим не поставить у скрутне становище відповідача. Беручи до уваги отримуваний відповідачем середньомісячний розмір доходу та з урахуванням постійно зростаючих потреб неповнолітньої доньки у зв`язку з її дорослішанням, зміна розміру аліментів у вищевказаній частці від доходу відповідатиме розміру прожиткового мінімуму на місяць для дитини віком від 6 до 18 років, який у 2026 р. становитиме 3 512 грн. Спільна неповнолітня донька сторін проживає разом з матір`ю, відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Крім того, суд вважає, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, розмір аліментів на дитину, який стягується відповідно до рішення суду з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивачка не має можливості забезпечити доньку в повній мірі. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. У ч.1 ст.192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду, передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, повинен вирішити спір. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16 травня 2022 року у справі №567/347/22 є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому вважає за необхідне їх розмір змінити та стягувати з відповідача на утримання дитини 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, однак є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Суд вважає, що відповідач перебуває в трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, є фізично здоровим чоловіком, не має встановленої групи інвалідності, інші особи на утриманні відсутні, тому може виконувати обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої доньки, що вказує на обґрунтованість позову. Доказів, які б спростували вищевказані обставини відповідач та його представник суду не надали. Зважаючи, що на даний час майновий стан відповідача змінився та дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у більшому розмірі і це не призведе до значного погіршення його майнового стану, а тому суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача, беручи до уваги положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved