Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 12.06.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір №1565510 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». Згідно умов договору сума кредиту складає 8 000.00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність сплати платежів - кожні 30 днів (пункти 1.2.-1.4 договору про надання споживчого кредиту №1565510). Умовами пункту 1.5.1 укладеного договору передбачена стандартна процента ставка 1,5 % в день, яка застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору. Згідно підпунктів 1.8.1. 1.10.1 цього договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 43 200.00 грн, однак орієнтована реальна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90 % річних. Орієнтована загальна вартість кредиту складає (на дату укладення договору): 51 200.00 грн за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом. Згідно умов пункту 2.1 договору кошти кредиту передаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти [NUMBER] . Дати надання кредиту 12.06.2024 (пункт 2.2 договору). [PERSON] підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора М043. Факт ідентифікації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» підтверджується довідкою про ідентифікацію. Тобто сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт перерахування кредитних коштів, підтверджується повідомленням № 20250120-1489 від 20.01.2025 ТОВ «ПЕЙТЕК». У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань загальна сума заборгованості відповідача за договором №1565510 від 12.06.2024 згідно розрахунків позивача становить 31 696.00 грн, яка складається з 8 000.00 грн - заборгованості по кредиту, 21 600.00 грн -заборгованості за відсотками, 2 096.00 грн - пеня. 20.01.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] за договором № 1565510 від 12.06.2024, що зокрема підтверджується витягом з Реєстру боржників до відповідного договору факторингу, та платіжною інструкцією №9897 від 21.01.2025. Таким чином до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , які виникли з договору про надання споживчого кредиту № 1565510 від 12.06.2024. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку заборгованості за договором №1565510 від 12.06.2024 про надання споживчого кредиту внаслідок неналежного виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань станом на дату подання позовної заяви за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 31 696.00 грн, що складається з: 8 000.00 грн заборгованість за тілом кредиту; 21 600.00 грн заборгованість за відсотками; 2 096.00 грн - пеня. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини 1, 3, 4, 7 статті11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналіз зазначеного законодавства та досліджених судом доказів свідчить про те, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору у матеріалах справи відсутні. Згідно з частино 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статтями 512, 514ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. У ході розгляду справи доведено факт отримання відповідачем [PERSON] від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» кредитних коштів за договором про споживчий кредит №1565510 від 12.06.2024 у розмірі 8 000.00 грн, порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, що призвело до виникнення у нього заборгованості у загальному розмірі 31 696.00 грн. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що він припустився порушення умов кредитного договору щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1565510 від 12.06.2024 яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 8 000.00 грн та відсотками у сумі 21 600.00 грн а усього 29 600.00 грн. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 096.00 грн заборгованості за пенею задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки пеня у розмірі 2 096.00 грн нараховано відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, то останній на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, звільняється від обов`язку його сплати на користь позивача, як кредитодавця. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422.40 грн із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, що передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Відповідно до статті141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 262.21грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 29 600.00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422.40 грн (сума сплаченого судового збору) / 31 696.00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 2 262.21грн.

Outcome: partial