Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник позивача звернувся через систему «Електронний Суд» з позовом, у якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу 39391 грн. 39 коп. завданих збитків. Мотивував позовні вимоги тим, що 04.11.2023 року о 22 год. 30 хв. на 16 км + 848 м автодороги «Львів-Пустомити-Меденичі» відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «АУДІ» номерний знак [NUMBER] , в результаті якої державі заподіяно майнову шкоду, що виразилась у пошкодженні 12 метрів однобічного металевого бар`єрного огородження (відбійника). Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зауважив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, з огляду на що позивач набув право регресної вимоги до нього. 17.07.2024 року власник пошкодженого майна, а саме металевого бар`єра, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області звернулась до позивача із заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - металевого бар`єрного огородження, вартість матеріального збитку склала 36391 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ 06.05.2025 року здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 36391 грн. 39 коп. Крім того, позивачем понесено додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 3000 грн. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 39391 грн. 39 коп. З огляду на викладене вище, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 14.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 17.10.2025 року представником позивача Попов В.Є. подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року у справі № 450/392/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з мотивів згаданої вище постанови, 04.11.2023 року о 22 год. 30 хв. на16 км + 848 м автодороги «Львів-Пустомити-Меденичі» водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «АУДІ» номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 17.07.2024 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області звернулась до позивача із вимогою щодо відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП. Із згаданої вище вимоги вбачається, що у відповідності до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року у справі № 450/392/24, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги пунктів 2.1, 16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено 12 метрів однобічного металевого бар`єрного огородження (відбійника). Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - металевого бар`єрного огородження, складеного 29.11.2024 року ТзОВ «Незалежна експертна компанія», вартість матеріального збитку склала 36391 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 06.05.2025 року, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 36391 грн. 39 коп. В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі пошкодження чи знищення дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху та іншого майна, ніж транспортний засіб, страхова (регламентна) виплата визначається в розмірі матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначеному страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 31 цього Закону, - потерпілої особи або за домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з веб-сайту МТСБУ. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За п. 1 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Водночас, позивачем на подано до суду жодних доказів на підтвердження пошкодження відповідачем [PERSON] 12 метрів однобічного металевого бар`єрного огородження (відбійника), який перебуває у власності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області, а як наслідком його винуватості у завданні вказаних матеріальних збитків. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2024 року у справі № 450/392/24 встановлено лише факт порушення відповідачем ПДР України та наявність ДТП між двома транспортними засобами. Вказаною постановою не встановлено факту пошкодження 12 метрів металевого бар`єрного огородження, його технічного стану, механізму пошкодження та зв`язку з діями відповідача. При цьому, сам по собі факт здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих не звільняє МТСБУ від обов`язку довести в суді факт заподіяння шкоди саме відповідачем. За вказаних обставин, позивачем не долучено належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту спричинення відповідачем [PERSON] матеріальних збитків Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що регламентна виплата з фонду захисту потерпілих була здійснена саме внаслідок дій відповідача. Таким чином, позовні вимоги МТСБУ не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed