Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторонами укладені кредитні договори № 2001306603701 від 08.05.2019, за яким відповідачеві наданий кредит в сумі 40185,51 грн., № 1001866371901 від 29.04.2021, за яким відповідачеві наданий кредит в розмірі 39703,00 грн. Відповідач зобов`язання за вищезазначеним кредитним договорами належним чином не виконала та має перед позивачем заборгованість за кредитним договором № 2001306603701 від 08.05.2019 в розмірі 62369,25 грн., з яких 38185,51 грн. - заборгованість за кредитом; 24183,74 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором № 1001866371901 від 29.04.2021 в розмірі 65753,32 грн., з яких 29732,85 грн. заборгованість за кредитом; 7,57 грн. заборгованість процентами; 36012,90 грн. заборгованість за комісією. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами в розмірі 128122,57 грн. тасудовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 27.03.2025 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання. 17.04.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позову в часині стягнення з відповідача комісій за обслуговування кредитної заборгованості зазначивши, що визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору №1001866371901 від 29.04.2021 в розмірі 29732,85 грн. В обґрунтування своїх заперечень по кредитному договору № 2001306603701 від 08.05.2019 відповідач зазначила, що долучений до позову розрахунок заборгованості за зазначеним договором в першому розділі, колонка № 2 з назвою «Порядок фактичного нарахування відсотків за користування/суми нарахованих відсотків» не містить формули, яка б відображала цей «порядок» чи розмір відсотка, який би нараховувався на заборгованість, а колонка «Залишок непогашеної заборгованості» містить суми, без зазначення формули чи математичних дій, за допомогою яких банк дійшов саме такої суми. Заява відповідачки на приєднання від 08.05.2019 не містить умов стягнення процентів за користування коштам, розміру процентів, а тому банк нараховував їх в розмірі 24183,74 грн. безпідставно. Пункт 7.1 частини 7 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування в редакції з 06.04.2018 містить умови, згідно яких банк та клієнт звільняються від відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо воно викликано факторами непереборної сили у тому числі воєнними діями. Відповідачка є внутрішньо переміщеною особою з квітня 2022 року. До початку воєнних дій та окупації Пологівського району вона сумлінно виконувала всі умови договору. Тому вона звільняється від відповідальності за невиконання/неналежне виконання умов договору. Крім того, відповідач просила суд застосувати позовну давність до договору від 08.05.2019 № 2001306603701, оскільки станом на час звернення позивача до суду сплив трирічній строк позовної давності. Строк кредитування за договором становив 12 місяців. Ухвалою суду від 23.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, призначено судове засідання, за клопотанням представника відповідача витребувано у Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» оригінали Витягу з публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; довідку про збільшення кредитного ліміту за договором №2001306603701 від 08.05.2019; розрахунки заборгованості по кредитному договору №2001306603701 від 08.05.2019; виписки про рух коштів по кредитному договору №2001306603701 від 08.05.2019 за період з 29.04.2021 по 10.01.2025, для огляду в судовому засіданні. Відповідач та представники сторін в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. В позовній заяві представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності представника АТ «ПУМБ». Ухвала суду про витребування доказів позивачем не виконана. Відповідач та її представник в судовому засіданні 14.05.2025 просили суд ухвалити рішення, з урахуванням їх заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 08.05.2015 відповідач [PERSON] підписала заяву № 2001306603701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», на підставі якої позивачем відкрито на ім`я відповідача поточний рахунок та видано кредитну картку. У цей же день позивачем встановлено відповідачеві початковий кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 16553,00 грн., який у подальшому було збільшено до 40185,51 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою про збільшення кредитного ліміту. 08.05.2025 відповідачем та представником позивача підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені істотні умови кредитного договору, зокрема умови про мету, строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Крім того, 29.04.2021 [PERSON] підписала заяву № 1001866371901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та отримала кредит у розмірі 39703,00 грн. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 12.06.2019), затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 760 від 11.06.2019, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України). Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами та комісію за місяць від суми отриманого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № 1001866371901 від 29.04.2021 вбачається, що станом на 10.01.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 29732,85 грн. за тілом кредиту, 7,57 грн. за відсотками, 36012,90 грн. за комісією. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що за кредитними договорами встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Суд встановив, що в укладених сторонами кредитних договорах не передбачено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договорів комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає зміст вказаної послуги, обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісіями задоволенню не підлягають. З розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 1001866371901 від 29.04.2021 (а.с. 36 37) вбачається, що частину сплачених відповідачкою грошових коштів в сумі 14257,35 грн. позивачем було віднесено на погашення заборгованості за комісією. З огляду на викладене, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту за кредитним договором № 1001866371901 від 29.04.2021 підлягає зменшенню на вищезазначену суму (29732,85 грн. 14257,35 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором № 1001866371901 від 29.04.2021 в розмірі 15482,57 грн., з яких 15475,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 7,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішуючи справу в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001306603701 від 08.05.2019, суд виходить з наступного. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Випискою по рахунку за період з 08.05.2019 по 10.01.2025 підтверджується, що відповідач використовувала надані позивачем кредитні кошти, зокрема шляхом зняття готівки в банкоматі, оплати товарів та послуг, переказу коштів на банківські карти інших осіб, а також сплачував кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначені обставини відповідачем визнаються. Разом з тим, відповідач заперечує те, що сторонами узгоджувався розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами і зазначені доводи відповідача позивачем не спростовані. Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме з доданими банком до позовної заяви публічними пропозиціями ПАТ «ПУМБ» від 06.04.2018 та від 15.03.2021 ознайомилася та погодилася відповідач, підписуючи заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позивачем не доведено, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. В паспорті споживчого кредиту, зазначено, що наведена в ньому інформація, зокрема щодо відсоткової ставки, зберігає чинність та є актуальною до 08.05.2019, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Разом з тим, з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача, була нарахована в період з 30.05.2019 по 30.05.2023. Доводи відповідача про те, що заборгованість за тілом кредиту частково сформована за рахунок списання банком відсотків за користування кредитними коштами в період з 30.05.2019 по 30.05.2023, підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою за договором за період з 08.05.2019 по 10.01.2025. Дослідивши зазначену виписку, суд встанови, що в ній відображені операції зі списання процентів за використання кредитного ліміту на загальну суму 28384,89 грн., які не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості, оскільки позивач не надав належних доказів погодження сторонам таких умов. Отже, списуючи з рахунку відсотки за використання кредитного ліміту, умови щодо сплати яких сторонами не були узгоджені, позивач фактично збільшував заборгованість за тілом кредиту за рахунок списання зазначених відсотків. Відтак, у зв`язку з вищенаведеним, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2001306603701 від 08.05.2019 в розмірі 9800,62 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 478,03 грн. Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не надали, із заявами про намір подати такі докази після ухвалення рішення в справі сторони до суду не зверталися.

Outcome: partial