Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

1. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 13 листопада 2025 року позивач звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Наразі син досяг повноліття, але продовжує навчатися на денній формі у Відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказує, що син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. У зв`язку з цим позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 3 500,00 грн, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення [PERSON] 23 років, або до закінчення навчання у ВСП «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», в залежності від того, яка подія настане раніше. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач був належним чином повідомлений про надходження позову та відкриття провадження у справі, однак відзиву на позов не подав та повторно у судове засідання не прибув. 1.3. Позиція учасників справи у судовому засіданні. У судове засідання учасники справи не прибули. Від позивача та третьої особи надійшло клопотання з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. 1.5. Щодо заочного розгляду справи. В судові засідання, які були призначені на 09 грудня 2025 року та 09 січня 2026 року відповідач не прибув. Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не прибув у нього, враховуючи відсутність відзиву на позов та заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», син сторін наразі навчається у цьому закладі освіти на денній формі, період навчання з 28 вересня 2023 року по 30 січня 2026 року. Спеціальність (професія) 4113 «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» (а.с.8). Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2024 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), до досягнення ним повноліття (а.с.9). Отже, спірні правовідносини стосуються здійснення одним із батьків утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, тому врегульовані положеннями Сімейного кодексу України (далі СК України). 2.2. Норми права, що регулюють спірні правовідносини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частини перша та друга стаття 199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частини перша та друга статті 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). 2.3. Позиція суду. 2.3.1. Щодо наявності підстав для присудження аліментів та період їх присудження. Як було встановлено судом, повнолітній син сторін дійсно до 30 січня 2026 року навчається у закладі фахової передвищої освіти на денній формі, у зв`язку з чим самостійно працювати та забезпечувати себе не в змозі. Відповідач жодних відомостей про свій матеріальний стан суду не надав, отже, слід дійти висновку, що він здатен надавати матеріальну допомогу сину, що дає підстави суду присудити аліменти з відповідача на користь позивача. Однак суд вважає безпідставною вимогу позивача присудити їй аліменти на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23 років, оскільки 23 роки йому виповниться у жовтня 2030 року, в той час як навчання він закінчить у січня 2026 року. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що син продовжить навчання після січня 2026 року. Тому позовні вимоги слід задовольнити частково та присудити аліменти саме до 30 січня 2026 року, як зазначено у довідці навчального закладу, а не до досягнення сином 23 років. Викладення позовних вимог з умовою настання чи ненастання певної події, як фактично наведено у позові, чинним процесуальним законом не передбачене, і суд не вправі ухвалювати рішення по суті спору з умовою. 2.3.2. Щодо визначення розміру аліментів. Стаття 200 СК України в поєднанні із частина першою статті 182 СК України зобов`язує суд проаналізувати ряд обставин під час визначення розміру аліментів, з приводу чого суд зазначає таке. Матеріали справи не містять доказів про стан здоров`я позивача сина сторін. Тому суд вважає такий стан задовільним. Щодо позивача. То згідно наявних матеріалів, вона є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи (а.с.10). Стосовно матеріального стану позивача та сина сторін, то слід зазначити, що повнолітній син сторін навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, а тому позбавлений можливості самостійно забезпечувати себе, зокрема шляхом працевлаштування. Відповідач не надав відомостей про свій стан здоров`я та матеріальне забезпечення, тому суд презюмує, що він є задовільним. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців останній також не надав. Позивач також не довела суду наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Окрім того позивач не довела суду наявність витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Інших обставин, що мають істотне значення та мають враховуватися під час присудження аліментів, суд не вбачає. Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази, врахувавши обставини, передбачені частиною першою статті 182 СК України, а також зважаючи на закріплені у частині дев`ятій статті 7 СК України принципи справедливості, добросовісності та розумності, якими врегульовані сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 3 500,00 грн. Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина сторін, його фізичному та духовному розвитку, надасть змогу йому закінчити навчання. 2.4. Щодо розподілу судового збору та допуску рішення до негайного виконання в частині. Оскільки суд задовольнив позов частково, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, ставку судового збору у розмірі 1 211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Також, на підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial