Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Основні процесуальні рішення та дії. 15.05.2025 позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із відповідача заборгованість в сумі 36 925 грн. Також позивачем заявлено судові витрати, а саме про судовий збір в сумі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн. Ухвалою судді від 22.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження. 11.09.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву. 16.09.2025 позивачем подано заяву про розгляд справи з викликом сторін та відповідь на відзив. Ухвалою суду від 06.01.2026 постановлено про залишення заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без задоволення. Узагальнені доводи позивача. Відповідачем не виконано умови кредитного договору №4955307 від 20.09.2021, укладеного між ним та ТОВ «Міолан», внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом 5 000 грн, за процентами 31 925 грн. Право вимоги за кредитними вимогами перейшло до позивача на підставі договорів від 28.12.2021 та від 10.03.2023. Узагальнені доводи відповідача. У відзиві відповідач визнає факт укладення кредитного договору та заборгованість за ними в загальній сумі 6 850 грн, а саме: 5 000 грн тіло кредиту та 5 000 проценти. Відповідач заперечує проти задоволення решти вимог з наступних підстав: решту процентів нараховано поза межами строку кредитування. При чому відповідач наголошує на відсутності доказів продовження строку кредитування, а відповідні положення договору вважає несправедливими. Окрім цього відповідач вважає нараховані проценти надмірними, такими, що суперечать принципу справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності. Обставини, встановлені судом. 20.09.2021 між ТОВ «Міолан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №4955307, за умовами якого: сума кредитну 5 000 грн; строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії та процентів 20.10.2021; проценти 1 875 грн (1,25% на день). Окрім цього договором передбачено, що у випадку продовження користування кредитним коштами ще на 60 днів зі сплатою процентів за ставкою 5% за кожен день користування. Квитанцією 20.09.2021 підтверджується факт надання відповідачу кредиту в загальній сумі 5 000 грн. Факт укладення договору та отримання кредиту відповідачем визнається. Із відомостей про щоденні нарахування за кредитами вбачається, що відповідачу нараховувалися проценти з 20.09.2021 до 20.10.2021 по 62,50 грн за кожен день, з 21.10.2021 до 19.12.2021 по 250 грн на день. Згідно договору факторингу від 28.12.20211 ТОВ «Міолан» передало право вимоги до [PERSON] за договором споживчого кредиту в користь ТОВ «Вердикт капітал». Перехід права вимоги підтверджується фактом оплати за договорами факторингу та підписанням його сторонами реєстру боржників. Згідно договору відступлення права вимоги від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» передало право вимоги до [PERSON] за договором споживчого кредиту в користь ТОВ «Коллект центр». Перехід права вимоги підтверджується фактом оплати (акт зарахування зустрічних однорідних вимог) за договором цесії та підписанням його сторонами реєстру боржників. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Факти укладення відповідачем кредитного договору, отримання грошових коштів за ним та їх неповернення підтверджується доказово та визнається відповідачем. Окрім цього позивачем надано докази на підтвердження набуття ним права вимоги до відповідача. Ця обставина також визнається відповідачем. Спірною є лише сума заборгованості. Позивач нараховує проценти за 3 місяці, при цьому за перші 30 днів за ставкою 1,25% в день, наступні 60 за ставкою 5% в день. Відповідач заперечує право позивача нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, а саме після спливу 30 від дня надання кредиту. Заперечення відповідача суд вважає хибними. Зокрема, договором дійсно визначено строк кредитування у 30 днів. Разом із тим, договором передбачена можливість продовження строку користування кредитом у випадку неповернення кредиту ще на 60 днів та сплату за це процентів. Відтак договорами визначено загальний строк користування кредитом у 90 днів, що і є строком кредитування. Разом із тим визначені кредитним договором денні процентна ставка 1,25% та 5 % суперечить ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою така ставка не може перевищувати 1%. Обрахований розмір процентів за користування кредитом у відповідності до вимог вказаної норми становить 4 500 грн. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про задоволення позову частково. Розподіл судових витрат. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір із АО «Лігал Асістанс» від 01.07.2024 із загальним предметом, заявку на отримання юридичної допомоги щодо стягнення заборгованості із [PERSON] , акт про надання юридичної допомоги (усні консультації 2 год, 4 000 грн та складення позовної заяви, 3 год та 9 000 грн.), а також долучено платіжну інструкцію про оплату послуг за договором на суму 130 000 грн. Заперечуючи проти розміру правничої допомоги відповідач просить зменшити його до 2 000 грн, з огляду на не співмірність вимог позивача з огляду на надання позивачу аналогічних послуг по іншим боржникам, невеликим обсягом наданої допомоги, легкість та малозначність справи. Суд погоджується із доводами відповідача. Зокрема суд вважає неправомірним включення до складу судових витрат усних консультацій. Вартість написання позовної заяви, яка по своїй суті є простою та однотипною у вартості 9 000 грн є явно завищений. Відтак судом зменшується розмір відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000 грн. Обґрунтовуючи витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн відповідачем долучено лише ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відтак такі витрати не підлягають до розподілу. Оскільки судом задоволено 25,73% від ціни позову, із відповідача підлягає стягненню в користь позивача 779,04 грн на відшкодування судового збору та 771,83 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного суд,

Outcome: dismissed