Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У серпні 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2021 о 23 годині трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/22062/21 від 11.10.2021 дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням Відповідачем Правил дорожнього руху. Окрім того, тією ж постановою, встановлено, що Відповідач 11.10.2021 керував транспортним засобом «Citroen», д.н.з. [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння, проте від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у порядку визначеному чинним законодавством, наслідком чого стало встановлення судом вини Відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР204563170. 21.07.2021 до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля із заявою про страхове відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування страхового відшкодування на рахунок власника автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 28941,62 грн., тому набули право регресної вимоги до винуватця ДТП, оскільки останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СГ «ТАС» сплачене страхове відшкодування у розмірі 28941,62 гривень та судовий збір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2024 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник ПрАТ «СГ «ТАС» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності. Просив суд задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Письмовий відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив. Додатково відповідач викликався через оголошення на сайті суду. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. 17.07.2021 року о 23 год. 00 хв., [PERSON] , в м. Києві на вул. Ушинського, 7, будучи учасником ДТП, керував транспортним засобом марки «Sitroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків та було зафіксовано на нагрудну камеру. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, [PERSON] , 17.07.2021 року, о 23 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Ушинського, 7, керуючи транспортним засобом марки «Sitroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Peugeout 308», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3б), п.12.1, п.13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києвавід 11.10.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.07.2021, не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР204563170. Судом встановлено, що 20 липня 2021 року до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , із повідомленням про ДТП та 21 липня 2021 року із заявою про страхове відшкодування. Дану заяву було розглянуто, та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , подію визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: акту огляду транспортного засобу від 20.07.2021; ремонтної калькуляції № 20244_58 від 20.07.2021; страхового акту № 22429/58/921 від 11.08.2021 та розрахунку суми страхового відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування страхового відшкодування на рахунок власника автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 28941,62 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 204333 від 12.08.2021. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно пп. а) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «Страхова Група «ТАС» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28941,62 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та який керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved