Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач ТОВ ««Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовує тим, що 07.05.2021 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту № 3560178, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 3560178 від 07.05.2021. Відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 3560178 від 07.05.2021 та на підставі платіжного доручення їй було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6500,00грн. Вказує, що відповідач належним чином кредитні зобов`язання не виконала. 10.08.2021 ТОВ «Мілоан» згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 06Т, відступлено право вимоги за кредитним договором № 3560178 від 07.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Сума боргу становить 29672,50 грн. та складається заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6500,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 21937,50 грн. та заборгованості за комісійними винагородами 1235,00грн. Позивач вказав орієнтовний розрахунок судових витрат, що складається з сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. За таких умов позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 05.12.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] внаслідок укладення шлюбу 14.09.2021 з [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00055378527 від 16.12.2025. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що необхідно уточнити анкетні дані особи відповідача [PERSON] та правильним вважати прізвище відповідача не « [PERSON] », а « [PERSON] ». Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач повідомлялась належним чином, заяв та клопотань не надсилала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно Анкети-заяви на кредит № 3560178, створеної на сайті miloan.ua 07.05.2021, позичальником вказана [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , сума кредиту становить 6500,00грн., строк кредиту: 15 днів з 07.05.2021, дата повернення кредиту: 22.05.2021, Сума до повернення: 10172,50 грн., складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 1235,00 грн. нараховується одноразово за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту за договором та проценти за користування кредитом: 2437,50 грн., що нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Анкета-заява містить інформацію про процес її оформлення та розгляду. За наслідками її розгляду 14.05.2021 прийнято рішення про погодження. Погоджені умови кредитування: замовлена сума: 6500,00 грн., замовлений строк: 26 днів, погоджена сума: 6500,00 грн., погоджений строк: 15 днів, комісія за надання: 19,00% одноразово, ставка процентів: 2,5% за кожен день користування. Згідно Договору про споживчий кредит № 3560178 від 07.05.2021, ТОВ «Мілоан» (Товариство) та [PERSON] (Позичальник) уклади даний договір, предметом якого є надання кредиту на суму 6500,00 грн. Згідно п. 1.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Аналогічні положення містяться у п. 3.3.2 Договору. Згідно п. 1.3 Договору кредит надається загальним строком на 15 днів з 07.05.2021. Згідно п. 1.4 Договору термін повернення кредиту та сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.05.2021. Згідно п. 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат розичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3672,50 грн. в грошовому виразі та 52,769.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 10172,50 грн. Пунктом 1.5.1 Договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 1235,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 2437,50грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % річних (п. 1.6 Договору). Згідно п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно положень п. 2.3 Договору передбачено пролонгацію строку кредитування на стандартних і пільгових умовах. Згідно п. 2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Згідно п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ставкою, наведеною у п. 1.6 Договору. Згідно п. 6.1 Договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, окрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.4 Договору укладення кредитного договору у електронній формі є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписано власноручним підписом позичальника, тому створює для сторін такі ж правові обов`язки та наслідки. Додатком № 1 до даного договору є графік платежів, відповідно до якого: дата платежу 22.05.2021, кредит: 6500,00 грн., комісія за надання кредиту: 1235,00 грн., проценти: 2437,50 грн., разом 10172,50 грн. Додатком № 2 до даного договору є паспорт споживчого кредиту 3560178, де визначено умови кредитування, що в цілому відповідають умовам, вказаним у Договорі про споживчий кредит № 3560178 від 07.05.2021 та графіку платежів за договором. Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, кредитний договір № 3560178 від 07.05.2021, ПІБ [PERSON] , ОКПП [NUMBER] , 07.05.2021 відбулось надання кредиту у розмірі 6500,00 грн. та нарахування процентів за оформлений кредит у розмірі 1235,00грн. За період з 08.05.2021 по 22.05.2021 відбувалось щоденне нарахування процентів згідно п. 1.5.2 договору у розмірі 162,50 грн. За період з 23.05.2021 по 21.07.2021 відбувалось щоденне нарахування процентів згідно п. 1.6 Договору у розмірі 1325,00 грн. Борг по тілу: 6500,00 грн., борг по відсотках: 21937,50 грн., борг по комісії: 1235,00 грн., загальний борг: 29672,50 грн. Згідно копії платіжного доручення № 45637999 від 07.05.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти [PERSON] , банк отримувача: 537541, код банку: MASTERCARD, кредитний рахунок: [NUMBER] , у розмірі 6500,00 грн. з призначенням платежу: кошти згідно договору 3560178. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) та ТОВ «Мілоан» (Кредитор), кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно копій платіжних інструкцій за період 03.09.2021-25.11.2021 (всього 13 шт.), ТОВ «Діджи Фінанс» перераховувало кошти ТОВ «Мілоан» з призначенням платежу: оплата згідно Договору факторингу № 06Т від 10.08.2021. Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 06Т від 10.08.2021, ПІБ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору 3560178 від 07.05.2021, сума заборгованості разом 29672,00, сума заборгованості за тілом 6500,00 грн., сума заборгованості за відсотками: 21937,50грн., сума заборгованості за комісією: 1235,00 грн. Згідно копії Вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про погашення заборгованості, б/н від 25.07.2025, вона адресована [PERSON] , містить інформацію про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним 3560178 від 07.05.2021 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» та вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25.07.2025 визначена у розмірі 29672,50 грн. Статтею204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаним Кредитним договором позичальник зобов`язалась повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування і комісію. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та комісією. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тому суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6500,00 грн. та комісією 1235,00грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 21937,50 грн. суд зазначає наступне. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно кредитного договору № 3560178 від 07.05.2021, кредит надавався строком на 15 днів, з процентами у розмірі 2437,50 грн., що нараховуються за ставкою 2,5%, дата повернення кредиту: 22.05.2021. Таким чином, суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та не вбачала підстав для відступу від таких висновків у своїй постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки строк дії договору, укладеного сторонами 07.05.2021 визначено у 15 днів (до 22.05.2021) та не було продовжено, так як відповідні докази у матеріалах справи відсутні, тому суд приходить до висновку про закінчення строку цього договору кредиту. В межах строку кредиту, тобто до 22.05.2021 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти згідно Графіку платежів (строк, на який надано кредит - 15 днів). Починаючи з 23.05.2021 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її щомісячними платежами. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Позивач звернувся з вимогою про стягнення процентів у розмірі 21937,50 грн. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення вказані проценти було нараховано як у межах строку договору кредиту, так і за його межами. Проте, позивач не надає доказів пролонгації договору кредиту та не заявляє вимогу стягнення процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України. Таким чином припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, а вимога про нарахування процентів за понадстрокове користування позикою до задоволення не підлягає. Враховуючи викладене суд вважає, що у цьому випадку до стягнення підлягають відсотки за користування кредитом у межах строку дії Договору про споживчий кредит № 3560178 від 07.05.2021, як узгоджені сторонами як у самому договорі (п. 1.5.2) так і у Графіку платежів та розмір яких визначено у розмірі 2437,50 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково на суму 10172,50 грн., що включає заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6500,00 грн., заборгованість за відсотками відсотки у межах строку кредитного договору (15 днів) у розмірі 2437,50 грн. та заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 1235,00грн. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 830,46грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу до суду надано копію Договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП (з ознаками самозайнятої особи) [PERSON] , предметом якого є надання юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Згідно п. 4.1 Договору загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 Договору, а також додаткову оплату, яка зазначена у п. 4.9 даного договору. Згідно п. 4.2 Договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку та/або підписання акту наданих послуг, якщо інші терміни та умови оплати не було узгоджено сторонами. Згідно п. 4.8 Договору визначено тарифну сітку наданих послуг. Відповідно до Додаткової угоди № 709 від 31.07.2025 до Договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, сторони домовились, що виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з гр. [PERSON] . Також доповнено Р.4 договір пунктом 4.9, відповідно до змісту якого за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору клієнт здійснює виконавцю оплату юридичних послуг, у порядку та строки за погодженням сторін. Оплата здійснюється після фактичного надання послуг, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання послуг, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт, виконаних виконавцем, або на умовах попередньої оплати. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних [PERSON] , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 31.07.2025, виконавець О. Кубрак надає відомості про склад та вартість робіт за договором про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 та додаткової угоди до нього. Детальним описом визначено 4 послуги загальною вартістю 5000,00 грн. Згідно Акту надання послуг № 709 на підтвердження факту надання правової допомоги від 31.07.2025 його сторони ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП [PERSON] підтверджують надання правової допомоги згідно вказаного переліку (всього 4 послуги) на загальну суму 5000,00грн. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП [PERSON] було укладено Договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 та Додаткову угоду № 709 від 31.07.2025 до даного договору. Проте, наданих матеріалів не вбачається, що надані юридичні послуги стосувались саме вказаного позову, оскільки позивач у даній справі вказав відповідачем саме [PERSON] , а згідно Додаткової угоди № 709 від 31.07.2025 надання послуг стосується стягнення заборгованості з гр. [PERSON] (без зазначення реквізитів кредитного договору чи ідентифікуючих особу даних) і позивачем вказана розбіжність жодним чином не обґрунтована, доказів, що позивачу на момент звернення з позовом було відомо про зміну прізвища відповідача не надано. Окрім того, надані Детальний опис робіт від 31.07.2025 та Акт надання послуг № 709 від 31.07.2025 не містять жодних відомостей щодо того, у якій справі надавались дані послуги і можуть бути використані відповідачем у будь-якій справі. Також позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «Діджи Фінанс» отримувало від ФОП [PERSON] відповідний рахунок, і сплачувало за таким рахунком будь-які кошти за надану юридичну допомогу або здійснювало попередню оплату наданих послуг у відповідності до умов Договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 та Додаткової угоди № 709 від 31.07.2025 до нього. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial