Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом в інтересах позивача, мотивуючи його тим, що 11 травня 2019 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Від цього шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Так як спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалось, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №343/3091/21 від 19.08.2021 року шлюб було розірвано, повернуто відповідачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з цим рішенням суду, дочка [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю. [PERSON] та [PERSON] не визначали спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, не укладали про це угоду та не мали усних домовленостей. Ними було прийняте рішення про регулярне спілкування батька та дитини. Після розлучення відповідачка почала поводити себе незрозуміло для [PERSON] , почала чинити штучні перешкоди у побаченнях з донькою, а згодом перестала виходити на зв`язок, не відповідала в месенджерах та на мобільні виклики. До початку повномасштабного вторгнення на територію України батько дитини здійснював трудову діяльність за кордоном, а саме в Німеччині, що не перешкоджало його участі у вихованні доньки. Після початку воєнних дій колишня дружина, а саме [PERSON] виїхала за кордон разом із спільною дитиною, за попередньою інформацією відомою позивачу, у місто Гамбург, Німеччина. Після приїзду за кордон відповідачка не повідомила позивача нову адресу проживання доньки, що фактично позбавило його можливості підтримувати контакт з дитиною та брати участь у її вихованні. Вказані обставини створили перешкоди у реалізації батьківських прав позивача. Станом на сьогодні позивач вичерпав усі компромісні способи вирішення конфліктів, які спричинені відповідачем та з метою дотримання прав та інтересів своєї малолітньої доньки, повноцінного виконання позивачем свого батьківського обов`язку виховувати дитину, позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Сторона позивача вважає, що повноцінне виховання дитини є основним та базовим критерієм для сім`ї та самої дитини. Обов`язок щодо виховання доньки позивач має можливість повноцінно та належно виконати лише за умови безпосереднього спілкування, побачень та контакту з донькою. Відповідач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. [PERSON] який є батьком дитини, піклується про доньку та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Позивач не вживає спиртні напої та наркотичні засоби, немає шкідливих звичок, має належні умови проживання та перебування за місцем свого проживання разом з донькою. Позивач належним чином сплачує аліментні зобов`язання на утримання малолітньої доньки, що підтверджуються відсутністю заборгованості із сплати аліментів згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників. Зі сторони позивача присутнє піклування про спільну дитину, він не ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] . Позивач, розуміючи малолітній вік доньки та потребу на даний час перебування доньки із матір`ю, вважає за необхідне визначити спосіб спілкування та побачень з дитиною, які полягають в наступному: -батько [PERSON] має право на спілкування та побачення з донькою 5 (п`ять) разів на тиждень. Офлайн побачення повинні відбуватися не менше ніж чотири години поспіль на день; -побачення та спілкування батька [PERSON] з донькою у вищевизначений час повинні відбуватися не менше ніж 20 (двадцять) хвилин безперервного спілкування в день, це стосується онлайн побачень через відеозв`язок; -побачення батька з донькою повинні відбуватися через відеозв`язок з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або за допомогою програм Zoom, Skype у разі неможливості реальних зустрічей; -побачення з донькою повинні проходити фізично у заздалегідь визначеному місці, наприклад парк, кафе, ігрові кімнати, помешкання батька тощо мінімум 3 рази в тиждень не більше 8 (восьми) годин в день. -побачення батька з донькою повинні відбуватися за відсутності матері дитини; -батько має право на безперервне проведення часу з дитиною за відсутності матері. Безперервним проведенням часу є спільне проживання з дитиною, ночівля, спільні прогулянки, проведення дозвілля, піклування, харчування тощо. Фінансове забезпечення за перебування доньки в цей період з ним несе батько; -батько [PERSON] має право проводити спільні поїздки на відпочинок (за кордоном або на території України) разом із донькою два рази на рік, присутність матері є не обов`язковою; -батько має право бути присутнім на святкуванні кожного дня народження своєї доньки, за бажанням доньки святкування днів народжень може відбуватись за місцем проживання батька; -батько має право за бажанням доньки святкувати з нею свята такі як Різдво, Новий Рік, Пасха; -батько має право знати всю інформацію про доньку, а матір в свою чергу зобов`язується таку інформацію надавати та не приховувати; -у разі будь-яких змін у здоров`ї доньки мати [PERSON] зобов`язана про це повідомляти батька [PERSON] ; -[PERSON] має право перебувати у закладах охорони здоров`я разом зі своєю донькою, бути присутнім на медичних оглядах, відвідувати оздоровчі комплекси тощо; -батьки спільно приймають рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування дитини, узгоджують між собою усно або у письмовому вигляді навчальні та лікувальні заклади для дитини, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини. У зв`язку з цим, позивач просить суд позов задовольнити, зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , визначити спосіб спілкування та графік побачень з дитиною (а.с.1-8). Ухвалою суду від 12.09.2025 прийнято справу до провадження, провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано службу у справах дітей Новицької сільської ради у строк до 10.10.2025 року надати суду: належно оформлений висновок щодо визначення порядку спілкування та побачень [PERSON] , [INFO] (зареєстрований: [ADDRESS] ) з донькою [PERSON] , [INFO] , а також щодо участі батька у вихованні дитини (місце реєстрації матері [PERSON] та дитини [PERSON] : [ADDRESS] ) (а.с.31-32). 08.10.2025 судом отримано від представника третьої особи Служби у справах дітей Новицької сільської ради відповідь, в якій зазначено, що відповідно до довідки від 01.10.2025 Середньоугринівського старостинського округу, [PERSON] та її дочка [PERSON] не зареєстровані та не проживають за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки та піклування може скласти письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування на підставі відомостей, одержаних в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Тому Служба у справах дітей Новицької сільської ради не має можливості надати суду належно оформлений висновок, оскільки [PERSON] та її дочка [PERSON] не зареєстровані та не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.37-38). Ухвалою суду від 30.10.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11:00 год. 01.12.2025. У зв`язку з неявкою відповідачки, судове засідання було відкладено на 08.01.2026. Позивач в судове засідання 08.01.2026 не з`явився, однак представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 56). Представник третьої особи Служби у справах дітей Новицької сільської ради в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.50). Відповідачка в судове засідання двічі не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади. Відповідачка відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 травня 2019 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблений актовий запис №154 від 11.05.2019 року (а.с.16). Від цього шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.06.2020 року (а.с.15). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №343/3091/21 від 19.08.2021 року шлюб було розірвано, повернуто відповідачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з цим рішенням суду, дочка [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю (а.с.16-18). На підтвердження того, що позивач належним чином сплачує аліментні зобов`язання на утримання малолітньої доньки, сторона позивача надає Інформацію з Єдиного реєстру боржників (відомості про [PERSON] в даному реєстрі відсутні). Як вказує сторона позивача, після розлучення відповідачка почала чинити штучні перешкоди у побаченнях з донькою, а згодом перестала виходити на зв`язок, не відповідала в месенджерах та на мобільні виклики. Після початку воєнних дій [PERSON] виїхала за кордон разом із спільною дитиною, за попередньою інформацією відомою позивачу, у місто Гамбург, Німеччина. Після приїзду за кордон відповідачка не повідомила позивача нову адресу проживання доньки, що фактично позбавило його можливості підтримувати контакт з дитиною та брати участь у її вихованні. Вказані обставини створили перешкоди у реалізації батьківських прав позивача. За ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч.7, 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 150 та 151 Сімейного кодексу України визначено обов`язки та права щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, зазначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Глава 15 Сімейного кодексу України визначає обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання. При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 165/2839/19 (провадження № 61-6769св19). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відтак, суд приходить до висновку, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво-важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що відповідач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Зі сторони позивача присутнє піклування про спільну дитину, він не ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки. Особисті неприязні стосунки між батьками не можуть бути підставою для відмови у спілкуванні з дитиною тому із батьків, який проживає окремо, а формальний підхід до вирішення вказаного питання є неприпустимим. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази, встановивши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, з метою повноцінного виховання малолітньої [PERSON] , її розвитку, задоволення життєво важливих потреб та зростання під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача, а саме: зобов`язати [PERSON] , [INFO] , усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] . Також слід визначити наступний спосіб спілкування та графік побачень з дитиною: - батько [PERSON] має право на спілкування та побачення з донькою 5 (п`ять) разів на тиждень. Офлайн побачення повинні відбуватися не менше ніж чотири години поспіль на день; - побачення та спілкування батька [PERSON] з донькою у вищевизначений час повинні відбуватися не менше ніж 20 (двадцять) хвилин безперервного спілкування в день, це стосується онлайн побачень через відеозв`язок; - побачення батька з донькою повинні відбуватися через відеозв`язок з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або за допомогою програм Zoom, Skype у разі неможливості реальних зустрічей; - побачення з донькою повинні проходити фізично у заздалегідь визначеному місці мінімум 3 рази в тиждень не більше 8 (восьми) годин в день; - побачення батька з донькою повинні відбуватися за відсутності матері дитини; - батько має право на безперервне проведення часу з дитиною за відсутності матері. Безперервним проведенням часу є спільне проживання з дитиною, ночівля, спільні прогулянки, проведення дозвілля, піклування, харчування тощо. Фінансове забезпечення за перебування доньки в цей період з ним несе батько; - батько [PERSON] має право проводити спільні поїздки на відпочинок (за кордоном або на території України) разом із донькою два рази на рік, присутність матері є не обов`язковою; - батько має право бути присутнім на святкуванні кожного дня народження своєї доньки, за бажанням доньки святкування днів народжень може відбуватись за місцем проживання батька; - батько має право за бажанням доньки святкувати з нею свята такі як Різдво, Новий Рік, Пасха; - батько має право знати всю інформацію про доньку, а матір в свою чергу зобов`язується таку інформацію надавати та не приховувати; - у разі будь-яких змін у здоров`ї доньки мати [PERSON] зобов`язана про це повідомляти батька [PERSON] ; - [PERSON] має право перебувати у закладах охорони здоров`я разом зі своєю донькою, бути присутнім на медичних оглядах, відвідувати оздоровчі комплекси тощо; - батьки спільно приймають рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування дитини, узгоджують між собою усно або у письмовому вигляді навчальні та лікувальні заклади для дитини, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини. Встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини буде сприяти забезпеченню справедливої рівноваги між правами дитини та її батьків, не суперечить інтересам та правам дитини на спілкування з батьками. Крім того, суд звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків. На підставі викладеного,

Outcome: approved