Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

[PERSON] через свого представникам із урахуванням уточненої позовної заяви звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів (а.с. 50-53). Зазначає, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07.11.2013 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 15.10.2013 року і до повноліття дитини. У подальшому [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу. Судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2025 до повноліття дитини. У зв`язку із тим, що відповідачка, на думку позивача, повторно звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, та не повідомила суд про наявність вже існуючого судового рішення про стягнення із нього аліментів у розмірі 1/4 на старшого сина [PERSON] , та дану заяву задоволено, і також здійснюється стягнення у розмірі 1/4 частки, що суттєво впливає на його матеріальний стан, тому змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Просив суд зменшити розмір присуджених до стягнення аліментів на утримання дітей через погіршення матеріального становища. Також просить стягнути судовий збір та витрати на рправничу допомогу у сумі 25000,00 грн. Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 27). 11.11.2025 клопотання представника позивача задоволено та прийнято позовну заяву з уточненим предметом позову до розгляду (а.с. 55). До суду 23.12.2025 надійшли письмові пояснення, де представник відповідача адвокат Савіцька А.О. просить відмовити у задоволенні позовних вимог. На обгрунтування заперечень вказала, що батьки не мають компенсувати зменшення позовних вимог шляхом зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою та заперечує щодо задоволення вимог. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Соломонюк С.А. не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 76), у попередніх судових засіданнях просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідача - адвоката Савіцької А.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та її, просила врахувати наявні у матеріалах справи пояснення (а.с. 77). У наданих поясненнях заперечувала щодо позовних вимог у повному обсязі. Крім того, заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначила, що заявлена сума є надмірною та завищеною, неспівмірною із складністю справи (а.с. 66-68). Із врахуванням наявних заяв, поданих представниками сторін, суд вважає за можливе у даному судовому засіданні закрити підготовче судове засідання та перейти до розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою сторін. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07.11.2013 по справі № 278/4915/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 15.10.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 9, 10). Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " у зв`язку із укладенням шлюбу (а.с. 15). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25.12.2013 по справі № 278/5569/13-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). У подальшому судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2025 року до повноліття дитини (а.с. 19). Згідно довідки №72 ТОВ «Ферпласт-Україна» від 17.07.2014 вбачається, що заборгованость по оплаті аліментів у [PERSON] з 15.10.2013 по дату видачі довідки відсутня (а.с. 12). Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)). Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів на утримання дітей, позивач посилався на те, що з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/4 на кожну дитину, оскільки чинним законодавством передбачено стягнення аліментів на 2 дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд вважає, що заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що оскільки з нього стягуються аліменти у розмірі, який перевищує встановлені законодавством розміри, є обгрунтованими та такими, що погіршують його матеріальне становище та є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, у якому зазначено, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Народження обумовлює зміну матеріального стану платника аліментів, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Статтею 183 СК України визначено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Враховуючи, що після стягнення рішенням суду від 07.11.2013 аліментів на сина [PERSON] , з відповідача також стягуються аліменти за судовим наказом від 11.06.2025, виходячи з інтересів та потреб усіх дітей, рівності обов`язку батьків по їх утриманню, суд вважає, що справедливим буде зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача за двома судовими рішеннями із 1/4 на 1/8 по кожному виконавчому документу. На думку суду, такий розмір аліментів відповідатиме ст. 183 СУ України та забезпечить баланс учасників сімейних відносин, що склались у цій справі. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо додаткових витрат на дітей, які вона несе, і роз`яснює [PERSON] право звернутись із окремим позовом щодо стягнення додаткових витрат на дітей, оскільки аліменти та додаткові витрати мають різну правову природу і цільове призначення. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021р. по справі № 925/1137/19 наголосив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; те, що позовні вимоги задоволені, витрати, заявлені позивачем у сумі 25000,00 грн є надмірними і завищеними, не співмірними зі складністю справи, заперечення сторони відповідача щодо стягнення витрат у вказаній сумі, тому на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн, які суд вважає співмірними та реальними з обсягом виконаних адвокатом робіт.

Outcome: approved