Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

позивач подав до суду позов, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 червня 1994 року Франківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова, про що зроблено відповідний актовий запис за №276. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з часом подружні стосунки не склалися, подружжя втратило почуття любові, довіри та взаєморозуміння. Зазначає, що з 2022 року спільне проживання та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає подальше збереження сім`ї неможливе, сім`я існує лише формально. 19 листопада 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином. У встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, чи заяву про неможливість подання такого. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17 червня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Франківському райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова, про що зроблено відповідний актовий запис за №276. Дана обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а збереження такого шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.15). На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved