Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

30 липня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 29 грудня 2020 року між сторонами було укладено кредитний договір у вигляді Заяви-Анкети №40688165 від 29 грудня 2020 року на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування. За умовам такого кредитного договору відповідач отримав від позивача споживчий кредит на суму 26952,79 гривень строком на 36 місяців, зобов`язавшись його повернути до 28 грудня 2023 року щомісячними платежами згідно графіку, сплативши 0,0001% річних за користування кредитом, а також 3% комісії за управління кредитом. Посилаючись на те, що відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав належним чином, внаслідок чого в нього станом на 01 березня 2025 року утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 28987,29 гривень, з яких: 10389,95 гривень заборгованість за тілом кредиту, 18597,34 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №40688165, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит в розмірі 26952,79 гривень строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути такий кредит згідно графіку погашення кредиту до 28 грудня 2023 року щомісячними платежами, сплативши за користування кредитом 0,0001 % річних, а також комісію за правління кредитом в розмірі 3%. Викладені обставини підтверджуються копією Заяви-Анкети №40688165, яка містить наведені умови кредитування. Також в Заяві-Анкеті №41576666 зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця Заява-Анкета разом із Публічною пропозицією, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та іншими документами, що розміщені на сайту globusbank.com.ua, а також те, що відповідач ознайомився та погодився із зазначеними в них умовами укладеного між сторонами договору. При цьому до позову позивач додав копії непідписаних відповідачем Публічної пропозиції, Тарифів, Правил. Як слідує з виписки по особовому рахунку відповідача за період з 29 грудня 2020 року по 01 березня 2025 року відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором №40688165 від 29 грудня 2020 року кредитні кошти в повному обсязі та користувався ними протягом зазначеного періоду. Дана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №40688165 від 29 грудня 2020 року, яку позивач своєю письмовою вимогою від 26 грудня 2024 року просив відповідача погасити. Однак відповідач таке погашення не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, розмір якої станом на 01 березня 2025 року в загальному складає 28987,29 гривень, з яких: 10389,95 гривень заборгованість за тілом кредиту, 18597,34 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладене підтверджується копією письмової вимоги позивача з копією реєстру поштових відправлень, розрахунком заборгованості. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №40688165 від 29 грудня 2020 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між належними сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у цього відповідача заборгованості за кредитом у наведеному у позові розмірі, а у позивача права вимагати сплати такої заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved