Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначено, що у 2020 році сторони у справі уклали шлюб, у шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Проте через відсутність взаєморозуміння спільне життя подружжя не склалось сторони проживають окремо. Фактично шлюбні відносини припинені, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Чоловік та жінка користуються однаковими правами щодо укладення шлюбу та його розірвання. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що 07 липня 2020 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Подружжя тривалий час разом не проживає, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили. Причиною є - різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони дійшли спільної думки, що шлюб носить формальний характер і не може бути збереженим. Донька за згодою сторін проживає з позивачкою. Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною. У разі виявлення під час розгляду справи обставин або фактів, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та інтересів подружжя, їх дітей, суд може не застосовувати цю норму СК України. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Наведені у позовній заяві обставини визнані відповідачем. Сторони не звернулись до суду із заявами про перенесення розгляду з наданням можливості врегулювати стосунки з метою збереження сім`ї. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до примирення сторін. Дослідивши письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін, мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги, що сторони є батьками неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позові зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved