Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 23.06.2014 №192 їй було видано ордер на жилу площу в гуртожитку №379 від 05.08.2014 року та було надано право займати разом з членами сім`є житлове приміщення, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , розміром 17,9 кв.м. На той час до складу її сім`ї входили син [PERSON] та донька [PERSON] . На даний час в квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON] та донька [PERSON] . Син позивача фактично не проживає у квартирі з 2018 року, а донька уже близько п`яти років, їх речі у квартирі відсутні. Будь-яких перешкод у проживанні за місцем реєстрації їм ніхто не чинить, місцезнаходження останніх їй не відомо, добровільно з реєстрації не знімаються. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі не дає можливості реалізувати їй право на отримання субсидії у відповідному розмірі, створює проблеми у нарахування плати за комунальні платежі та порушує її право на вільне користування житлом. Відповідачі фактично не проживають у квартирі, що підтверджується актом, їх речі у квартирі відсутні, житлом не користуються, комунальні платежі не здійснюють. Тому вона звернулася в суд та просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача Рябокінь В.О. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи шляхом направлення кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання. Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направили. Відзиву на позов до суду не подавали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направили. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жилу площу в гуртожитку №379 серії МР, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради №192 від 23.06.2014, копією технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] . З вищевказаного ордеру також вбачається, що він надавав [PERSON] право зайняття з сім`єю з 3 чоловік жилої площі в гуртожитку [ADDRESS] розміром 17,9 кв. метрів. Склад сім`ї: [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - донька, [PERSON] - син. Згідно акту обстеження житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , встановлено, що у даній квартирі зареєстрована та фактично проживає [PERSON] , у квартирі зареєстровані діти [PERSON] : її син [PERSON] та дочка [PERSON] , однак уже більше семи років у квартирі не проживають, їх речі у квартирі відсутні, житловим приміщенням не користуються, комунальні платежі не здійснюють. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із відповіді на запит суду наданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-1188 та №23-17-1189 від 27.11.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що [PERSON] , як наймач майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України; ст. 391, 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житлом, так як вони покинули зареєстроване місце проживання і були відсутні без поважних причин у квартирі більше року. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даній квартирі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованими в належній позивачу на праві найму квартирі, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даною квартирою. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком, в разі наявності в них такого права. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved