Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних злочином. В обгрунутвання заявлених вимог зазначила, що [PERSON] в період часу з 14.07.2024 року по 30.07. 2024 року перебуваючи за її місцем проживання [ADDRESS] , тримаючи в руках мобільний телефон марки [NUMBER] з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером [NUMBER] , який належить їй, зайшов до автоматизованої системи «Приват 24, яка належить АК КБ «Приватбанк» побачив стан банківського рахунку № [NUMBER] , який розташований в АТ КБ «Приватбанк» та належить [PERSON] та діючи умисно з корисливих мотивів, маючи вільний доступ до банківського рахунку, не маючи будь-яких правових підстав здійснив переказ грошових коштів із вказаного банківського рахунку на загальну суму 15500,00 грн. на власний рахунок № [NUMBER] , чим спричинив їй матеріальної шкоди в розмірі 15500,00 грн. За даним фактом 07 січня 2025 року ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження №12025041560000019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185., ч. 1 ст. 361 КК України. Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.361 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік; за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного йому покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки. Скоєним кримінальним правопорушенням [PERSON] заподіяв їй матеріальної шкоди в розмірі 15500,00 грн., яку в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати. Крім того, внаслідок протиправних дій [PERSON] вона зазнала моральної шкоди, оскільки зазнала душевних страждань у зв`язку з неможливістю продовжувати активний спосіб життя, маючи дохід від прожиття лише від отриманої пенсії, мала погашати кредитний борг, що порушило її звичайний спосіб життя, обмежило придбання продуктів харчування та речей первинної необхідності на тривалий час. Моральну шкоду оцінює в 34500 грн.. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 15500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 34500,00 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідачу [PERSON] , у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судову повістку про виклик до суду. Вказана судова поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній»/а.с.40/. Також відповідач [PERSON] , про розгляд справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.39/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, на початку липня 2024 року, [PERSON] , перебуваючи за спільним місцем мешкання з потерпілою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на прохання останньої, здійснював допомогу, створення облікового запису в автоматизованій системи Інтернет-банкінгу «Приват 24». Так [PERSON] будучи обізнаним з користуванням послугами автоматизованих банківських систем створив потерпілій [PERSON] обліковий запис в автоматизованій системі Інтернет-банкінгу «Приват 24» та одночасно отримав логін та пароль до особистого кабінету в вище згаданій автоматизованій системі. В цей час, у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів належних [PERSON] за допомогою несанкціонованого втручання в робочу автоматизованих систем АТ КБ «ПриватБанк». Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, [PERSON] вчинив протиправні дії у сфері автоматизованих систем, маючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, у протизаконний спосіб, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків в період часу з 14.07.2024 по 30.07.2024 перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , маючи вільний доступ до мобільного телефону марки [NUMBER] з сім картою мобільного оператора «Київстар», з номером [NUMBER] , який належить потерпілій [PERSON] , в якому встановлений додаток віддаленого доступу до автоматизованої системи Інтернет-банкінгу «Приват24», через всесвітню мережу «Інтернет», шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу, а саме мобільного банкінгу, паролю для автентифікації, який був відомий [PERSON] , здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи «Приват24», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, самочинно, без дозволу власника [PERSON] , отримав повний доступ до банківського рахунку № [NUMBER] , що належить [PERSON] , що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи «Приват24», яка належить АТ КБ «Приватбанк» та отримав інформацію про поточний стан рахунку потерпілої, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею. Вказаними діями [PERSON] спричинив потерпілій [PERSON] , майнову шкоду на загальну суму 15500 грн., що підтверджується інформацією щодо руху коштів по банківському рахунку [PERSON] та [PERSON] . Крім того в період часу з 14.07.2024 по 30.07.2024 [PERSON] перебуваючи за місцем спільного проживання разом з потерпілою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] тримаючи в руках мобільний телефон [NUMBER] з сім картою мобільного оператора «Київстар», з номером [NUMBER] , який належить потерпілій [PERSON] , зайшов до автоматизованої системи «Приват24», яка належить АТ КБ «Приватбанк», побачив стан банківського рахунку № [NUMBER] , який розташований в АТ КБ «Приватбанк» та належить [PERSON] , та у [PERSON] , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів, наявних на банківському рахунку. В подальшому [PERSON] , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку [PERSON] , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи вільний доступ до банківського рахунку № [NUMBER] , який емітований в АТ КБ «Приватбанк», не маючи будь яких правових підстав, здійснив переказ грошових коштів із вказаного банківського карткового рахунку на власний рахунок [NUMBER] (банківська картка № [NUMBER] ) який емітований АТ «A-Банк» на загальну суму 15500 грн. Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.361 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік; за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного йому покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки /а.с.8-9/. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №001857 [PERSON] . [INFO] має третю групу інвалідності з 01.12.2023 року, інвалідність встановлена на строк до грудня 2026 року /а.с. 4/. Відповідно до довідки про доходи №7964639207897924 [PERSON] перебуває на обліку в Гололвному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності , сума пенсії за період з 01.04.2025 по 30.06.2025 рр. складає 9969,00 грн. /а.с. 5/. Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідност. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно дост.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд приходить до висновку, що оскільки винуватість [PERSON] в спричинені матеріальної шкоди [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зщавданої злочином, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Водночас, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За положеннями статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її завдання - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 612/3521/16-ц). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial