Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з відповідною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його рідний брат [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного захворювання, строком до 17.04.2028 року. Причиною інвалідності є психічне захворювання, яке призводить до того, що [PERSON] має обмеження життєдіяльності щодо самообслуговування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, навчання та трудової діяльності. З огляду на викладене, він потребує постійного стороннього догляду та надання відповідних соціальних послуг. У зв`язку з цим заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року у справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року провадження у справі відновлено. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали доводи заяви з підстав, у ній викладених. Заінтересованою особою подано заяву з проханням розглянути справу без участі її представника; повідомлено, що селищна рада не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази та матеріали справи, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що заявник є рідним братом [PERSON] по материнській лінії. [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи з 28.02.2019 року по 17.04.2028 року (а.с. 22-25). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 442 від 05 листопада 2025 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді хронічного маячного розладу (F22). За своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Участь його в судовому засіданні, з урахуванням психічного стану, є недоцільною, оскільки він не спроможний надати пояснення по суті справи (а.с. 59-62). Відповідно до статті 39 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (частина 1 статті 41 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] недієздатною особою в зв`язку з психічним розладом здоров`я, що підтверджено в судовому засіданні даними медичних документів та висновком судово-психіатричного експерта. Згідно з частиною 1 статті 300 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 29.08.2025 року № 251, затверджено подання опікунської ради при виконавчому комітеті про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над його братом [PERSON] , [INFO] . Таким чином, є всі підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Заявник [PERSON] відповідає вимогам, установленим статтею 63 Цивільного кодексу України, щодо особи, яка може бути призначена опікуном. Він є повністю дієздатним, виявив бажання здійснювати опіку над своїм братом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заявник здатен виконувати обов`язки опікуна, діючи в інтересах підопічного. На підставі статей 39-41, 55, 60, 63 ЦК України та

Outcome: approved