Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

В травні 2025 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва (надалі по тексту - КНК КДЦ), в якому просила суд: -визнати дії відповідача Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва, які полягають у ненаданні запитуваної інформації, протиправними, протизаконними; -зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва надати запитувану інформацію, а саме: копію у паперовій формі Плану реабілітації, складеного 20.08.2022 лікарем реабілітологом Петренко О.І. КНП КДЦ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2023 року вона звернулася до відповідача з інформаційним запитом з вимогою про надання інформації у паперовій формі, з послідуючим направлення поштовою кореспонденцією. Однак, ні у встановлений законодавством термін 5 днів, ні у подальшому в 2023 році запитувану нею інформацію відповідачем надано не було. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи. 15.08.2025 року через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому, відповідач, заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Свої заперечення обґрунтовує тим, що на запит позивачки від 20.01.2023 року №122 відповідачем було надано відповідь від 26.01.2023 №01/02-вих4. А тому, відсутні підстави вважати, що в діях відповідача є ознаки протиправності, оскільки, відповідь на інформаційний запит позивачки була надана в повному обсязі у передбачені законодавством строки. 22.08.2025 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої відповідач не надав доказів направлення поштою на її адресу відповіді від 26.01.2023 року №01/02-вих4. 29.09.2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що всі відповіді на запит позивачки відповідачем були надіслані поштою звичайним листом. У зв`язку з чим, до заперечення долучено скан-копію з журналу вихідної кореспонденції, де зазначено вихідний номер на запити позивачки від 20.01.2023 року №122. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 20.01.2023 року позивачка звернулася до відповідача із інформаційним запитом, в якому просила надати у паперовій формі копію Плану реабілітації, складеного 20.08.2022 року лікарем реабілітологом Петренко О.І. КНП КДЦ. В матеріалах справи міститься копія супровідного листа від 26.01.2023 року №01-02вих4 з направленням копії Плану реабілітації [PERSON] , яку надав відповідач. Позивачка заперечує отримання відповіді на свій запит і, як підтвердження, вважає, що відповідач не надав належних доказів відправлення такої відповіді. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач повідомив, що відповідь від 26.01.2023 на запит [PERSON] від 20.01.2023 року була направлена простою кореспонденцію. При цьому, відповідач надав скан-копію з журналу вихідної кореспонденції за 2023 рік на підтвердження факту направлення позивачці відповіді на запит. Частина 2 ст. 34 Конституції України гарантує, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до відповідача з інформаційним запитом,

Outcome: dismissed