Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] ; запис про батька дитини зроблений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Батьки дитини підтримували фактичні шлюбні відносини, втім, з лютого 2019 р. позивач та відповідач припинили спільне проживання, та відповідач не цікавиться життям сина, уникає від обов`язку виховання та утримання дитини, у здійсненні піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повістю, просив суд задовольнити позов. В частині вимоги позову про визнання батьківства, відповідач позов визнав, про що надав письмову заяву. Представник відповідача в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини позов визнала частково - в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, адже відповідач має на утриманні ще одну дитину - малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ); Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21.08.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі; - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 р. за клопотанням представника позивача призначено у цивільній справі судову молекулярно генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24.12.2025 р. провадження у справі поновлено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] , запис про батька дитини зроблений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та сплачує на її утримання аліменти в розмірі частки доходу на підставі судового рішення - рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/71246349). Відповідач визнав позов в частині батьківства [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між учасниками справи виникли з визначення походження дитини та регулюються ст. 128 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, враховуючи наступне. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ч. 1 ст. 121 СК України). Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення про задоволення позову в частині вимоги про визнання [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Стосовно вимоги позову про стягнення аліментів, то, розв`язуючи її, суд керується наступним. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1 та 2 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищемособи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли домовленості з означеного питання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини (дитина є неповнолітньою, потребує утримання); 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (у суду відсутні докази стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів); 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ); 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів (докази про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів відсутні); 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про такі витрати суду не надані). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Задовольняючи вимогу позову, суд керується тим, що відповідач мешкає окремо від позивача та дитини, обов`язок утримання дитини до її повноліття покладається законом рівною мірою на обох батьків, докази про виконання відповідачем вказаного обов`язку відсутні. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суду не було надано доказів про виконання відповідачем, як батьком дитини, обов`язку з утримання дитини, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав дитини, які підлягають поновленню у спосіб, визначений законом та обраний позивачем при зверненні до суду. Щодо розміру частки, яка стягуватиметься, то суд визначає її в розмірі 1/6, адже відповідач батьком ще однієї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та сплачує на її утримання аліменти в розмірі частки доходу на підставі судового рішення - рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/71246349). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial