Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 6 жовтня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» до [PERSON] про стягнення 142054 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року, а також 2422 грн. 40 коп. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позов позивач обґрунтовує тим, що 9 січня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір № Z02.00209.004774805, згідно умов якого Товариство надало відповідачці 72849 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) терміном до 9 січня 2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс», 25 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Між ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» 26 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс». У порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 25 липня 2025 року становить 142054 грн. 54 коп., з яких: 66719 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 3886 грн. 02 коп. заборгованість за процентами, 71449 грн. 27 коп. заборгованість за плату за обслуговування кредитною заборгованістю. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1880183 від 10 жовтня 2025 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с.20). Представник позивача ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечуючи проти заочного рішення (а.с.23-24). Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в порядку п. 3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалою суду від 30 грудня 2025 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 9 січня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №Z02.00209.004774805, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 72849 грн., строком до 09 січня 2024 року. Відповідно до умов договору відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором позики заборгованість не погашена. Між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 25 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-31/23, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року. У подальшому, 26 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/23, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року. Як вбачається з реєстру боржників №1 до даного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрглобал - Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № Z02.00209.004774805 від 9 січня 2019 року в сумі 142054 грн. 54 коп., з яких: 66719 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 3886 грн. 02 коп. заборгованість за процентами, 71449 грн. 27 коп. заборгованість за плату за обслуговування кредитною заборгованістю. Щодо нарахування плати за обслуговування кредитною заборгованістю в сумі 71449 грн. 27 коп., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, а також положень Закону України «Про споживче кредитування», нарахування подібних платежів є нікчемним. Це стосується випадків, коли така плата не є оплатою за окрему, чітко визначену та реально надану послугу, а фактично є прихованою комісією за дії, які є обов`язком кредитодавця або вже включені до загальної вартості кредиту, що сплачується споживачем у вигляді процентів. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу окремих та чітко ідентифікованих послуг, що виправдовували б стягнення плати за "обслуговування кредитної заборгованості". Дії банку з ведення обліку заборгованості, моніторингу кредиту чи надання інформації про стан боргу є невід`ємною частиною кредитного договору та входять до функціональних обов`язків кредитора, або ж мають надаватися споживачу безоплатно відповідно до вимог закону, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, оскільки заявлена як плата за обслуговування кредитної заборгованості, не є платою за фактично надані та обґрунтовані послуги, а є необґрунтованим обтяженням для споживача, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення зазначеної суми 71449 грн. 27 коп., а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією № 3184 від 25 вересня 2025 року (а.с.16). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1203 грн. 93 коп. (70605 грн. 27 коп. х 100% : 142054 грн. 54 коп. = 49,70 %; 2422 грн. 40 коп. х 49,70%= 1203 грн. 93 коп.). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач просить стягнути з позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 року, укладеного між адвокатом Руденко К.В. та ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС»; акт приймання-передачі наданих адвокатом товариству послуг від 02.08.2024 року на загальну суму 10000 грн., Витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 02.08.2024 року, в якому зазначено, що адвокатом підготовлена позовна заява про стягнення заборгованості з [PERSON] та клопотання про витребування доказів. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд доходить висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд приходить до висновку, щодо зменшення розміру та стягнення з відповідачки на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Outcome: partial