Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким просив суд: -виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем № 41442 від 17.05.2021 року визнати таким, що не підлягає виконанню; -виконавче провадження № 68470699 від 02.02.2022 року, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем, припинити; -судові витрати по справі покласти на Відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому стало відомо про існування виконавчого провадження № 68470699 від 02.02.2022 року, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 41442, вчиненого 17.05.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 33 730,00 грн. Позовні вимоги Позивача до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовані тим, що вищевказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не надано належні документи для вчинення виконавчого напису, нотаріусом безспірність вимог не досліджено. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивач не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги відповідача спірними, будь-яких листів чи повідомлень від стягувача позивач не отримував, а кредитний договір, який є у відповідача, не посвідчений нотаріально, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 06.10.2025 року, а також було направлено копію позовної заяви з додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався. Однак, 05 листопада 2025 року представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направив на адресу суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у якому Відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлений позовних вимог в повному обсязі, вважає необґрунтованою вимогу Позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. так як: сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/ клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу. Треті особи правом на подання пояснень щодо позову у встановлений судом строк не скористались. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 20.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір №1264149 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за умовами якого Товариство зобов`язалось надати Позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору (а.с.14-17). У якості додатку №1 до договору сторонами погоджений графік платежів (а.с. на звороті 17). 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис № 41442 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1264149 від 20.11.2020 року, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу № ККЛУ-21042021 від 21 квітня 2021 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суму заборгованості у розмірі 33 730,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн за період з 20.04.2021 року по 26.04.2021 року включно; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 22 800,00 грн; за вчинення цього виконавчого напису нотаріуса на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с.18). Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 41442, виданого 17.05.20201 року про стягнення коштів у розмірі 33 730,00 грн. з боржника, яким є: [PERSON] (а.с.13 на звороті) В подальшому на підставі виконавчого напису № 41442, вчиненого 17.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №6870699 від 02.02.2022 року (а.с.19-20), постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 02.02.2022 року (а.с. 20 на звороті-21), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.02.2022 року (а.с. 21 на звороті-22), постанову про арешт коштів боржника від 23.10.2024 року (а.с. 22 на звороті-23), постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 23.10.2024 року (а.с.24), постанову про арешт майна боржника від 23.10.2025 року (а.с.25), постанову про арешт коштів боржника від 25.08.2025 року (а.с.26-27) та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.08.2025 року (а.с.48-49), відповідно до якої прийнято рішення про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВ «Партнер Юкрейн», згідно з п. 2 цієї постанови «Після утримання податків зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням суму - 35 426,00 (заборгованість за виконавчим документом 32 205,45 грн., основної винагороди приватного виконавця у сумі 3220,55 грн., що складає 10% від суми заборгованості за виконавчим документом). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 174 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) зазначено, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. З позовної заяви вбачається, що примусове стягнення за виконавчим написом нотаріуса проводиться у зв`язку із виниклою заборгованістю за договором №1264149 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.11.2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.14-17). Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; оспорюваний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим. Матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис був нотаріально посвідчений, отже, наданий приватному нотаріусу кредитний договір не є тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за таким кредитним договором. Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги про усунення порушень кредитного договору рекомендованим поштовим відправленням, що позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги банку, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Даний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 274/2478/18. Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а відтак вимоги позову, в цій частині, про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними. Що стосується вимоги позивача про припинення виконавчого провадження № 68470699 від 02.02.2022 року, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем, то остання задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним. Згідно п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню, в тому числі, у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вказану норму, задоволення позову в частині визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем № 41442 від 17.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню, і є належним способом захисту прав позивача, а рішення суду підставою для закінчення виконавчого провадження. Згідно п.8 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, в тому числі, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так, згідно ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 жовтня 2025 року, в порядку забезпечення позову було зупинене стягнення на підставі виконавчого напису №68470699, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 17 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №41442, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 33 730.00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, що визначено ч.7 ст.158 ЦПК України. Враховуючи вимоги ч.1 ст.158 ЦПК України, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку із ухваленням судом рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі (605,60 х 0,8) 484,48 грн. (за заяву про забезпечення позову, подану через систему «Електронний суд») та враховуючи, що судом задоволена одна позовна вимога немайнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі (1 211,20 грн. х 0,8) 968,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial