Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 701414 від 01.04.2023 в сумі 26075,94 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2023 [PERSON] та ТОВ "Селфі Кредит" уклали кредитний договір № 701414, згідно з яким відповідачка отримала 4000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Селфі Кредит" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму. Однак остання зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 01 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 01022024-1, за яким останнє отримало належні ТОВ "Селфі Кредит" права грошової вимоги до відповідачки в сумі 26075,94 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 3997,98 грн, прострочена заборгованість за процентами 22077,96 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо сформованому клопотанні просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с. 1-5, 89). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 77), в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про виклик до суду (а.с. 87) за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14), які повернулись до суду із відмітками "Адресат відсутній за вказаною адресою", "За закінченням терміну зберігання" (а.с. 78-80, 88), перша з яких з огляду на вимоги п. 3 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), від 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17)), вважається врученою у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність за місцем проживання. Крім того суд опублікував виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 86). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки відповідачка не повідомила, відзив на позов не подавала, будь-яких заяв, клопотань від неї на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 17.11.2025, суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін, а також витребував за клопотанням позивача докази. 09 грудня 2025 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. 29 грудня 2025 року представник позивача у системі "Електроннний суд" сформував клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідачка на виклик до суду повторно не з`явилася, відзиву на позов не подала, хоча була у встановленому законом порядку повідомлена про розгляд справи, а позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення у заочному порядку, що про що постановив ухвалу від 30.12.2025. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено з матеріалів справи, 01 квітня 2023 [PERSON] ознайомилася з основними умовами кредитування в ТОВ "Селфі Кредит", у зв`язку з чим підписала одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту (а.с. 28-29). Після ознайомлення з умовами кредитування [PERSON] 01.04.2023 уклала з товариством "Селфі Кредит" договір про надання споживчого кредиту № 701414 з додатком, який підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 30-41). За умовами вказаного кредитного договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту 4000,00 грн (п. 1.3). Строк кредиту 420 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка - 0,01 % в день, яка застосовується за умов, визначених в п. 1.5.2 договору. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1). Згідно із довідкою про ідентифікацію, [PERSON] , яка ідентифікована ТОВ "Селфі Кредит", підписала договір № 701414 від 01.04.2023 шляхом уведення одноразового ідентифікатора Н179, який направлений на мобільний телефон [NUMBER] (а.с. 43). Вказаний номер телефону зазначений відповідачкою і в договорі № 701414 від 01.04.2023. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "Селфі Кредит" 01.04.2023 перерахувало на користь [PERSON] кредитні кошти в сумі 4000 грн на картку [NUMBER] , на підтвердження чого позивач надав повідомлення за вих. № 20250422-86 від 22.04.2025 (а.с. 45). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідачки не надходило. Як зазначено в повідомленні АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251124/108116-БТ від 26.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 01.04.2025 було здійснено зарахування на суму 4000,00грн (а.с. 82). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 701414 від 01.04.2023, який проведений ТОВ "Селфі Кредит", станом на 01.02.2024 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 26075,94 грн, з яких 3997,98 грн - заборгованості за тілом кредиту, 22077,96 грн - заборгованості з процентами. Позичальник [PERSON] в рахунок погашення боргу 28.04.2023 сплатила 1,01 грн на тіло кредиту, 11,2 грн на проценти, 26.05.2023 сплатила 1,01 грн на тіло кредиту, 2463,44 грн на проценти. Проценти нараховані за період із 01.04.2023 до 01.02.2024 (а.с. 46-51), що в межах строку кредитування. Застосовані процентні ставки відповідають умовам договору, з якими відповідачка погодилася. 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 01022024-1, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 701414 від 01.04.2023, сума заборгованості 26075,94 грн, з яких 3997,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22077,96 грн - заборгованість за процентами. Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором факторингу, Витягом із реєстру боржників, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 та платіжною інструкцією (а.с. 52-59). Про відступлення права грошової вимоги та про необхідність погасити наявну за договором № 701414 від 01.04.2023 заборгованість відповідачку було повідомлено, про що свідчить направлена їй за вих. № 23360260 від 14.10.2025 претензія (а.с. 60), яка залишилась без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків. Як зазначив суд вище, [PERSON] 01.04.2023 звернулася до ТОВ "Селфі Кредит", у зв`язку з чим шляхом введення одноразового ідентифікатора Н179, відправленого їй на її номер телефону [NUMBER] , підписала договір № 701414, що підпадає під дію норм Закону України "Про електронну комерцію". Вказаних обставин відповідачка не заперечила. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, [PERSON] та ТОВ "Селфі Кредит" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору. На його підставі відповідачка отримала від ТОВ "Селфі Кредит" суму кредиту у розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів протилежного відповідачка не надала. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як установлено з матеріалів справи, ТОВ "Селфі Кредит" надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотримувалася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 701414 від 01.04.2023. Вказане підпадає під дію ст. 1077 ЦК України, якою визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи суд установив, що перехід права вимоги підтверджено належними доказами, які описано вище. Після отримання права вимоги до відповідачки, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" не здійснювало нарахування процентів, штрафних санкцій на суму заборгованості останньої за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості, яка нарахована ТОВ "Селфі Кредит" за кредитним договором 701414 від 01.04.2023, право вимоги на яку перейшло до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", визначена в розмірі 26075,94 грн. Заперечень з приводу отримання кредиту в сумі 4000,00 грн відповідачка не висловлювала. Натомість суд установив, що такі кошти первісний кредитор перерахував останній на підставі спірного договору, з яких тільки 2,02 грн вона повернула, доказів повернення решти суми не надала, а відтак суд уважає, що така складова заборгованості як заборгованість за тілом кредиту в сумі 3997,98 грн (4000грн-1,01грн-1,01грн) підставно заявлена до стягнення. Щодо нарахованих процентів, то суд зазначає, що з 01.04.2023 до 28.04.2023 (28 днів) щоденно нараховувалися проценти за ставкою в розмірі 0,01 % (4000грн*0,01%=0,4грн) на загальну суму 11,2 грн (0,4 грн*28 днів), які відповідачка погасила. За період із 29.04.2023 до 26.05.2024 (28 днів) щоденно нараховувались проценти за ставкою в розмірі 2,2 % (3998,99грн(4000,00-1,01грн) непогашеного тіла кредиту *2,2%=87,98грн) на загальну суму 2463,44 грн, які відповідачка погасила. З 27.05.2023 до 01.02.2024 (251 день) продовжувалося нарахування щоденно процентів за ставкою 2,2 % (3997,98грн(3998,99грн-1,01грн)*2,2%=87,96грн), на загальну суму 22077,96 грн, які відповідачка не сплатила. Такі нарахування відсотків відповідають умовам договору, які визначені в п. 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору, з якими погодилася відповідачка, та нараховані в межах загального строку кредитування - 420 днів. Таким чином, загальна сума нарахованих та несплачених відсотків складає 22077,96 грн (87,96грн*251день), що і заявляє позивач до стягнення. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови договору № 701414 від 01.04.2023, не погасила заборгованість, проценти не сплатила, суд уважає, що з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 26075,94 грн, з яких 3997,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22077,96 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, а позов задоволити повністю. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 8). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000,00 гривень надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М.І., в якому визначено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн (а.с. 63); - акт № 546 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.10.2025, відповідно до якого вартість послуг за ведення справи по боржнику [PERSON] становить 8000 грн (а.с. 63 звор.); - детальний опис наданих послуг до акта № 546, в якому визначено найменування послуг та кількість витраченого часу (а.с. 64). - ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, згідно із яким правова допомога ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" надається адвокатом Усенком М.І. (а.с. 65). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачка не заявляла клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не навела обставин, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного, ст. 526, 527, 610, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст. 3, 11, 12 "Про електронну комерцію", п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" та,

Outcome: approved