Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, предметом якого є стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №103976563 від 29 листопада 2023 року в розмірі 15 127,50 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідач уклала кредитний договір з ТОВ «Мілоан» і зобов`язалася виконувати умови договору, повернути кошти, сплатити відсотки за їх користування та комісію, але не виконала свого обов`язку, має заборгованість. 28 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, тому, отримавши право вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звертається до суду для захисту своїх прав. Процесуальні дії у справі. 31 жовтня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, отримана судом. 05 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 29 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит №103976563, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 105 днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового (15 днів з дати видачі кредиту) періоду 7,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% в день, проценти за користування протягом поточного періоду 15 750,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50% в день. Відповідач ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними. Договір укладений шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Підписавши договір, відповідач зобов`язалася його виконувати. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання з надання кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №77534078. Позичальник в порушення вимог кредитного договору свої зобов`язання за цим договором не виконала, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом. 28 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором №103976563 від 29 листопада 2023 року (запис №300 в реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги). Заборгованість відповідача перед первісним кредитором на момент відступлення права вимоги становить 15 127,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн, заборгованість за процентами 10 127,50 грн. 26 лютого 2025 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, яка відповідачем залишена без відповіді. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. За нормами ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «Мілоан», порушення ним взятих на себе зобов`язань. Також підтверджено набуття позивачем права вимоги до відповідача. Відповідачем не надано заперечень щодо того, що вона підписувала кредитний договір, отримувала кредитні кошти, а також користувалася ними, тобто та обставина, що відповідач отримала від первісного кредитора кредит, не спростована. Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком загальна сума заборгованості становить 15 127,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 10 127,50 грн. Проте суд не погоджується з таким розміром заборгованості з огляду на таке. Кредитний договір укладено 29 листопада 2023 року, до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Строк дії договору 105 днів. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) для таких договорів розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5 %, з 20 серпня 2024 року 1%. Оскільки строк дії договору №103976563 тривав після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», на нього поширюються положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, видно, що нарахування процентів з 30 листопада 2023 року по 14 грудня 2023 року включно здійснювалося за ставкою 0,01% в день, з 15 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року включно 3,50% в день, з 07 січня 2024 року по 28 лютого 2024 року включно 2,30% в день. Нарахування процентів у таких розмірах з 30 листопада 2023 року по 23 грудня 2023 року включно (розмір нарахованих процентів становить 1 582,50 грн) та з 07 січня 2024 року по 28 лютого 2024 року включно (розмір нарахованих процентів становить 6 095,00 грн) не суперечить нормам законодавства. Проте нарахування процентів з 24 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року включно за ставкою 3,50% в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановлених законодавчих обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно у період з 24 грудня 2023 року по 07 січня 2024 року (14 днів) становить 1 750,00 грн (5 000,00 х 2,50% = 125; 14 днів х 125). Отже загальний розмір заборгованості за процентами становить 9 427,50 грн (1 582,50 грн + 6 095,00 грн + 1 750,00 грн). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за договором у розмірі 14 427,50 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 5 000,00 грн, заборгованості за процентами 9 427,50 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 310,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial