Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 24.10.2025 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua/), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1386-1660 продукту «CreditKasa». Вважає, що згідно з правилами надання споживчих кредитів та порядку укладення договору в електронній формі без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані. Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов?язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в сумі 7 000,00 грн зі строком кредитування на 365 днів; базовий період сплати відсотків - 14 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена процентна ставка 1,20 % в день; стандартна процентна ставка - 1,45 % в день. Мета кредиту задоволення споживчих потреб. На виконання зазначених вимог, позичальниці було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2652, для підписання Договору про відкриття кредитної лінії № 1386-1660 від 25.04.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов?язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019) видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок вказаний нею в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору на карту отримувача (відповідачки), чим виконав свої зобов?язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Вважає законним та обґрунтованим нарахування комісії за надання кредиту, оскільки врони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, крім того така комісія була відображена в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про її обізнаність про включення комісії до загальних витрат за Кредитним договором. Зазначає, що відповідачка не скористалася своїм правом відмовитися від договору та тричі користувалася послугами кредитування позивача, отже знала про нарахування комісії та прийняла саме такі умови кредитування. Відповідачка всупереч умовам Кредитного договору порушила вищезазначені умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 19.09.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за Кредитним договором становить 45 097,50 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 7 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 37 047,50 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1 050,00 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальниці програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 10 097,50 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 35 000,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальниці не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, тобто 35 000,00 гривень, оскільки решта суми розміром 10 097,50 грн (комісію та частково відсотки за користування кредитом) позивач списує. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача в судове засідання не з?явився, однак звертаючись з позовом до суду, в прохальній частині позовної заяви та в клопотанні просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення повернуті відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 25.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів та які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1386-1660 продукту «CreditKasa». На виконання зазначених вимог, позичальниці було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2652, для підписання Кредитного договору № 1386-1660 від 25.04.2024, підтвердження ознайомлення з правилами відкриття кредитної лінії та інших супутніх документів (а.с. 10-27, 30-31), а також надано наступний одноразовий ідентифікатор [NUMBER] для підписання паспорта споживчого кредиту (а.с. 28-29). Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов?язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7 000,00 грн; строк кредитування - 365 календарних днів; стандартна % ставка - 1,45 % в день. Згідно з п. 4.15. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає 45 097,50 грн. 25.04.2025 позивач видав [PERSON] кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн шляхом перерахування їх на картковий рахунок [NUMBER] , який вказаний нею в особистому кабінеті. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підтверджується факт видачі від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 1386-1660 від 25.04.2024 на карту отримувача (відповідачки) 7 000,00 грн, відтак позивач виконав свої зобов?язання за Договором своєчасно та в повному обсязі (а.с. 32-33). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 19.09.2025 загальний розмір її заборгованості за кредитним договором № 1386-1660 від 25.04.2024 становить 45 097,50 гривень, а саме: основний борг 7 000,00 гривень; залишок відсотків 37 047,50 гривень, залишок комісій 1 050,00 гривень (а.с. 34-40). Разом з тим, як зазначено в позовній заяві Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальниці Програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 10 097,50 гривень за умови погашення решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 35 000,00 гривень. Згідно з пунктом 5.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 1386-1660 відповідачка як позичальник зобов`язана повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану Кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована Кредитодавцем) в останній календарний день Строку кредитування, вказаного у п. 4.13. Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим Кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця. Однак на день звернення до суду свого обов`язку щодо повернення коштів відповідачка не виконала. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов?язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею. Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов?язання. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). З огляду на викладене та відповідно до ч. 1 ст. 12 вищевказаного Закону, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Пунктом 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов?язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення відповідачкою права позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору № 1386-1660 від 25.04.2024, неналежно виконуючи взяті на себе зобов?язання. Даних про належне виконання відповідачкою умов кредитного договору суду не надано. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. При цьому суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір про відкриття кредитної лінії № 1386-1660 між сторонами укладено 25.04.2024. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за весь період кредитування нараховані за процентною ставкою 1,45%, тобто з 21.08.2024 у розмірах більших, ніж встановлені законом. Враховуючи встановлені п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальних розмірів денної процентної ставки, розмір відсотків за кредитним договором становить: за період з 25.04.2024 по 20.08.2024 - 11977,00 грн (7000,00 грн - тіло кредиту х 1,45% - розмір процентної ставки х 118-кількість днів у періоді); за період з 21.08.2024 по 24.04.2025 - 25 070,50 грн (7000,00 грн - тіло кредиту х 1% - розмір процентної ставки х 247-кількість днів у періоді). Загальний розмір відсотків за вказаний період становить 37047,50 грн, що є більшим ніж просить стягнути позивач у позовній заяві, тобто - 28 000,00 грн. Тому в даному випадку норми п. 17 Закону України «Про споживче кредитування» не підлягають застосуванню. За таких обставин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1386-1660 від 25.04.2024 в розмірі 35 000,00 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 000,00 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 28 000,00 гривень. Розподіл судових витрат Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 4614 від 20.10.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 9). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved