Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с. 134-138), просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Стислий виклад доводів позову Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що вона є єдиною спадкоємицею до майна батька [PERSON] , який помер [INFO] . Проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок за [PERSON] , їй нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В інший спосіб позивачка не має можливості оформити спадщину. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії Ухвалою судді від 09.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Цією ж ухвалою суд у нотаріуса витребував матеріали спадкової справи до майна [PERSON] . Протокольною ухвалою від 16.10.2025 суд провів заміну відповідача [PERSON] на належного Бердичівську міську раду Житомирської області. Ухвалою суду від 27.11.2025 закрито підготовче провадження. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули. Представник позивачки - адвокат Заїка Г. М. до суду направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Представник відповідача Кухар О. І. в адресованій суду заяві також просив проводити розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення о 10-30 год 26.12.2025. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що доводиться копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11, 12, 13, 14). Із матеріалів спадкової справи до майна [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є позивачка [PERSON] (а.с. 67-120). Постановою приватного нотаріуса Бердичівської районного нотаріального округу Манелюка М. І. від 06 лютого 2025 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після [PERSON] , померлого [INFO] відмовлено, із тих підстав, що відсутній документ про реєстрацію права власності на будинок за спадкодавцем (а.с. 51). Відповідно до довідки № 50 від 14 січня 2025 року, виданої Комунальним підприємством «Бердичівське МБТІ», право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано. Станом на 16 грудня 2024 року загальна площа будинку літ. А 98,6 кв.м, житлова площа 63,7 кв.м (а.с. 29). Відповідно до рішення виконкому Бердичівської міської ради народних депутатів від 24.05.1979 № 321 та акта відділу головного архітектора від 24.06.1979, [PERSON] виділено під індивідуальне будівництва земельну ділянку площею 600 кв. м по [ADDRESS] та надано дозвіл на право будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку за вищевказаною адресою, що доводиться дозволом проведення робіт від 06.08.1979, наданим відділом головного архітектора м. Бердичева (а.с. 15, 16, 17). Згідно з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п`яти включно від 21.07.1980, на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради народних депутатів від 24.05.1979, [PERSON] (забудовнику) передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв. м по [ADDRESS] згідно плану земельної ділянки, р.№ 1-2248 (а.с. 18-19). Відповідно до рішення Бердичівської міської ради Житомирської області № 1220 від 21.12.2023 про перейменування вулиць та провулків у [ADDRESS] перейменовано на провулок Патріотичний. На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок «А» загальною площею 98,6 кв. м,, житловою площею 63,7 кв. м. збудований у 1988 році, до будинку належить прибудова, тераса, сарай, погріб, вхід до погреба (а.с.24-28). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 05.02.2025 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 101). Згідно зі звітом № 294/04 від 10.04.2025 про незалежну оцінку - вартість спірного житлового будинку складає 522000 гривень (а.с. 30-53). Застосовані норми права, позиція суду Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємцями першої черги є діти померлого (ст. 1261 ЦК України). На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавця, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за книги місцевих рад. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91, з наступними змінами зазначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Стаття 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в реєстрі прав. Державному Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За положеннями частин третьої та четвертої статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Аналізуючи наведені вище нормативні акти, слід дійти висновку, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому, оскільки позивачка позбавлена можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину, а судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] побудовано у 1988 році на наданій [PERSON] земельній ділянці, проінвентаризовано в органах БТІ, проте не зареєстровано право власності на будинок, а факт відсутності реєстрації будинку зважаючи на рік побудови, не свідчить про відсутність права власності за спадкодавцем, за позивачкою слід визнати в порядку сплакування за законом право власності на житловий будинок та господарські споруди, вказані у позовній заяві. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не внаслідок порушення закону відповідачем, а через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на будинок, та з огляду на те, що позивачка не просить компенсувати їй судові витрати, суд залишає їх за позивачкою.

Outcome: approved