Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 51 256 грн. 92 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 661 грн. 69 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 7 489 грн. 35 коп. (з квітня 2022 року по січень 2025 року), 3% річних 2 101 грн. 69 коп. (з 01 квітня 2022 року по 14 лютого 2025 року), пеню у розмірі 256 грн. 76 коп. та судовий збір у сумі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач здійснює постачання теплової енергії у м. Кривому Розі. 11 липня 2012 року між КПТМ «Криворіжтепломережа» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір №5483 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання. Об`єктом на час укладання Договору є приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після змін у законодавстві, з 05 листопада 2021 року договірні відносини між позивачем та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року. Відповідач є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в якому має нежитлове приміщення №23, загальною площею 45,6 кв. м. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як споживачем своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані позивачем послуги, у неї за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 51 256 грн. 92 коп. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача існуючої заборгованості та окрім того просить стягнути суму заборгованості по платі за абонентське обслуговування, суму збитків від інфляції, 3% річних та пеню. Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 31.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористався відзив на позов до суду не надав. Від представника відповідача Лівицького О.М., який діє в інтересах [PERSON] , подав до суду клопотання про закриття провадження. В обґрунтування клопотання вказує, що в даних спірних правовідносинах відсутній предмет спору, оскільки відповідач сплатив суму боргу у розмірі 52 587 грн. 90 коп., що підтверджується відповідним рахунком фактури №5483 від 31 травня 2025 року. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, то вони не підлягають стягненню на період дії воєнного стану. Від представника позивача до суду надійшла заява із якої убачається, що відповідач дійсно сплатив заборгованість, а саме: 51 256 грн. 92 коп. в рахунок заборгованості за теплову енергію за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року та 661 грн. 69 коп. в рахунок плати за абонентське обслуговування за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року. Нараховані збитки від інфляції, 3% річних, пеня та судовий збір відповідачем не сплачено, тому підлягає стягненню. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, 11 липня 2012 року між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №5483 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання і пари, згідно умов якого позивач зобов`язався відпускати відповідачеві теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари до магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язалась оплачувати отриману теплову енергію по встановленим тарифам у строки, передбачені цим Договором. Згідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач з 12 жовтня 2012 року є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . Відповідач з 07 квітня 2009 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте 09 червня 2015 року припинила підприємницьку діяльність. 05 жовтня 2021 року КПТМ «Криворіжтепломережа» на сайті http://kpts.dp.ua/dogovorte.php було розміщено текст індивідуального договору, який набуває чинності після 30 днів з дня опублікування та вважається укладений із споживачем, якщо протягом вказаного строку співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Таким чином, з 05 листопада 2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачем врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку п. 11 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір визначений Кабінетом Міністрів України. Згідно актів, наданих позивачем, в опалювальних сезонах з 2021 року по 2024 року до нежитлового приміщення [ADDRESS] , подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по закінченню опалювального сезону. Рахунки за надані послуги КПТМ «Криворіжтепломережа» формувались щомісяця та направлялись ФОП [PERSON] . Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, власність зобов`язує нести тягар утримання майна. Разом з тим, як убачається зі змісту положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», викладених вище, особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартири, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласникам Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року становить 51 256 грн. 92 коп. та заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року 661 грн. 69 коп. Згідно до рахунку-фактури №54483 від 31.05.2025 року, відповідачем було сплачено 52 587 грн. 90 коп. в рахунок заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та заборгованість за абонентське обслуговування. Ураховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року за послугу з постачання теплової енергії та заборгованість за абонентське обслуговування підлягають залишенню без розгляду, оскільки відповідачем вже сплачена дана заборгованість. Позовна заява КПТМ «Криворіжтепломережа» була подана до суду 28 лютого 2025 року та містить вимоги про стягнення заборгованості з 05 листопада 2021 року по 31 грудня 2024 року. Однак, суд ураховує, що відповідачем було сплачено вказана заборгованість лише 31 травня 2025 року, тобто відповідач задовольнив частину позовних вимог тільки після звернення позивача до суду з позовною заявою, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню нараховані позивачем інфляційні збитки, 3% річних та пеня, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо заперечення представника відповідача [PERSON] , що з відповідача не підлягають стягненню нараховані позивачем інфляційні збитки, 3% річних та пеня на період дії воєнного стану, суд вказує наступне. Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку. Тобто, відповідачем використовується нежитлове приміщення не для постійного проживання. Таким чином, враховуючи статус нерухомого майна відповідача «нежитлове приміщення», позивач нараховував відповідачу за надання послуг з теплопостачання тарифі для категорії «інші споживачі», оскільки вказані тарифи застосовуються до осіб: які постійно проживають у приміщенні, яке не призначене для проживання, які використовують квартиру, інше приміщення не для постійного проживання, а у інший спосіб (офісні приміщення, нотаріальна діяльність, тощо). Як вбачається з Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборона та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, стосується категорії «населення», а як встановлено судом відповідачу нарахування здійснено для категорії «інші споживачі». За таких обставин, заперечення представника відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Отже, позивачем підтверджено наявність договірних відносин з відповідачем з приводу надання послуг з постачання теплової енергії, а також порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати цих послуг, відтак у зв`язку із несплатою відповідачем у визначеним законодавством строк заборгованості за отримані послуги, у результаті чого позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а тому є грошовим зобов`язанням, суд уважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 256 грн. 76 коп., збитків від інфляції у розмірі 7 489 грн. 35 коп. та 3% річних у розмірі 2 101 грн. 69 коп., що підтверджуються відповідними розрахунками, є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача Лівицького О.М., що в спірних правовідносинах відсутній предмет спору, оскільки дане твердження спростовується матеріали справи. Ураховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню сплачені судові витрати в сумі 3 028 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved