Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просила суд видати відносно [PERSON] обмежувальний припис, посилаючись на те, що [PERSON] , який є батьком заявниці, тривалий час вчиняє насильство в сім`ї відносно неї у формі психологічного насильства, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області 31 серпня 2025 року, 15 листопада 2025 року, були винесені термінові заборонні приписи відносно [PERSON] , однак його поведінка не змінилася та він продовжує вчиняти психологічне насильство відносно заявниці у зв`язку з чим заявниця звернулась до суду з зазначеною заявою. Заявниця у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, його неявка відповідно до частини 1 статті 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із вимогами частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Питання видачі обмежувального припису регулюється ЦПК України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, в розумінні згаданого Закону, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, а кривдником - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , заінтересована особа, є батьком [PERSON] , яка змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області (а. с. 5). Отже, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на заявницю та заінтересовану особу розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно із частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , заявниця у справі, зверталась до Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області із заявами про притягнення [PERSON] , заінтересовану особу, до відповідальності за насильство в сім`ї у формі психологічного насильства відносно заявниці (а. с. 10, 12). Відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області 31 серпня 2025 року був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , заінтересованої особи. Терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 563059 від 31 серпня 2025 року, було зобов`язано кривдника [PERSON] залишити місце проживання [PERSON] , заявниці у справі, заборонено входити та перебувати в місці проживання [PERSON] , заявниці у справі, та контактувати із нею. Також, постановою Арцизького районного суду Одеської області від 09 вересня 2025 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно [PERSON] , заявниці у справі (а. с. 22-23). Постанова набрала законної сили. Однак, [PERSON] 15 листопада 2025 року повторно вчинив відносно [PERSON] , заявниці у справі, домашнє насильство психологічного характеру. Відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області 15 листопада 2025 року вдруге було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 563086 [PERSON] , заінтересованої особи, якого було зобов`язано залишити місце проживання [PERSON] , заявниці у справі, та йому було заборонено входити та перебувати в місці проживання [PERSON] , заявниці у справі, та контактувати із нею. Також, постановами Арцизького районного суду Одеської області від 28 листопада 2025 року (справа № 492/1731/25, справа № 492/1734/25) [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2, частиною 2 статті 173-8 КУпАП за вчинення домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно [PERSON] , заявниці у справі та за порушення вимог винесеного відносно [PERSON] термінового заборонного припису (а. с. 33-34, 40-41). Постанови набрали законної сили. Судом встановлено, що вимоги винесених вказаних термінових заборонних приписів [PERSON] не виконав та був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2, частиною 2 статті 173-8 КУпАП, тобто за насильство в сім`ї у формі психологічного насильства відносно [PERSON] , заявниці у справі та за порушення вимог винесеного відносно [PERSON] термінового заборонного припису. Після призначеного судом адміністративних стягнень свою поведінку [PERSON] не змінив. Вказані докази у сукупності свідчать про те, що існує небезпека (ризик) щодо вчинення домашнього насильства психологічного характеру [PERSON] відносно [PERSON] , заявниці у справі, тому наявні підстави для застосування обмежувального припису з метою запобігання вчинення психологічного насильства та забезпечення першочергової безпеки заявниці. На підставі викладеного, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved