Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2021 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] було підписано договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11417004-SP. 04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 23 589,54. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 002/11417004-SP від 31 серпня 2021 року, його заборгованість становить 23 589,54 грн, яка складається із: 9 976,45 грн - заборгованість по тілу кредиту, 13 613,09 грн - заборгованість за процентами. Всупереч умовам вказаного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З огляду на вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 002/11417004-SP від 31 серпня 2021 року в розмірі 23 589,54 грн і понесені судові витрати. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] було підписано заяву № 609997 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank» (а.с. 5, 32, 33-94). 04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимог до вказаного договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04 квітня 2024 року «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 002/11417004-SP, в сумі 23 589,54 грн, з яких: 9 976,45 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13 613,09 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.7-10). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом 30 квітня 2025 року становить 23 589,54 грн і складається із: 9 976,46 грн - заборгованість по тілу кредиту, 13 613,09 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, а також відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11417004-SP від 31 серпня 2025 року, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23 589,54 грн. Водночас, позивачем додано до позовної заяви лише копію заяви № 609997 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank» від 30 серпня 2021 року. Тобто, в матеріалах справи відсутній Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11417004-SP від 31 серпня 2025 року, за яким позивач просить стягнути заборгованість, що унеможливлює встановлення факту його укладення та змісту зобов`язань відповідача. Водночас, заява № 609997 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank», не містить істотних умов кредитного договору, відсутні будь-які дані оформлення кредиту, не зазначена процентна ставка, строк повернення кредиту та інші істотні умови. Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналіз викладеного свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг, могли неодноразово змінюватися самим АТ «Таскомбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Крім того, дана публічна пропозиція і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank» не містять підпису відповідача, не надано і підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком тарифи та умови обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11417004-SP від 31 серпня 2021 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] , а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаним договором є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed