Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

10.12.2025 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Про це свідчить відповідний актовий запис за № 298 в Книзі реєстрації актів цивільного стану смертей, зроблений 01 жовтня 2024 року у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі, Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 22 жовтня 2015 року [PERSON] зробила на випадок смерті таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає [PERSON] , 1970 року народження. Позивач вказує, що спадщину після смерті тітки прийняв тільки він. Спадкове майно складається: з житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: с. Пістинь, Косівського району, Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, але внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, у позові просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області до суду не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області, щодо задоволення позову не заперечує. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України. За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. За правилами ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є громадянином України, народився [INFO] в селі Пістинь Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрований і проживає також в селі Пістинь (а.с.4). Зі змісту долученої копії заповіту від 22.10.2015 року, який посвідчено секретарем Пістинської сільської ради Косівського району Пліхтяк О.Д. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженка та мешканка с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області, зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, заповіла [PERSON] , 1970 року народження (а.с.5). Згідно з копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42580150 24.12.2015 Івано-Франківською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» було зареєстровано заповіт 58421042, де заповідачем вказано [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2024 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області (а.с.7). Копією виписки з погосподарської книги №114 від 02.06.2025 року виданої Пістинським старостинським округом стверджується, що померлій [INFO] [PERSON] належав житловий будинок, що має поштову адресу [ADDRESS] . Відповідно записів погосподарської книги №5 погосподарського номера 400 за 2016-2023 рр. господарство складається із: житлового будинку та господарських будівель і споруд (а.с.8). Як вбачається, з долученої копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку загальною площею 43,3 кв.м. (а.с.9-12). Відповідно до копії виписки із рішення Пістинського сільської ради дванадцятої сесії першого демократичного скликання від 24.12.1993 року про передачу земельних ділянок в приватну власність окремим господарствам с. Пістинь вирішено передати у приватну власність земельні ділянки жителям с. Пістинь, [PERSON] , загальна площа приватної ділянки 0,85 га.: для обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га (а.с.13). Постановою приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р. від 02.06.2025 року №02-31/175 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,8500 га. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 08.10.2025 року ринкова вартість житлового будинку «А» (загальною площею 32,0 кв.м.), в тому числі житловою площею 14,6 кв.м., господарські будівлі і споруди: сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д), навіс (Е), земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,60 га, що належали [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з метою обчислення доходу для оформлення спадщини (без урахування ПДВ) становить: 99325 грн (а.с.16-17). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки, [PERSON] за свого життя не здійснила реєстрацію свого права власності на спірні житловий будинок та земельні ділянки, після її смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство і земельні ділянки підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не висловив заперечень проти визнання за позивачем права власності на спірний будинок і земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1269 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved