Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У січні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до фізичної особі - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Позовну заяву обґрунтувала тим, що 13.10.2024 року позивач, [PERSON] , придбала в магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , сукню «4474 Моніка Ріо» вартістю 9900,00 грн. Власником магазину є ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ). Під час купівлі працівники магазину повідомили, що вони відшивають всі моделі у різних кольорах. Вона обрала розмір та колір, оплатила аванс у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією. 20.10.2024 року позивач прийшла до магазину для отримання замовлення. Проте сукня була неналежної якості та не відповідала замовленому розміру. Продавці повідомили, що всі сукні шиються по стандартних лекалах, а для пошиву за індивідуальними параметрами необхідно доплатити ще 1000 грн. Позивач не погодилась, оскільки аналогічна сукня іншого кольору відповідала її розміру. Позивач повідомила продавця про бажання повернути аванс відповідно до законодавства. На що продавець відповів, що кошти будуть повернені через кілька днів. Однак пізніше, після спілкування з керівництвом, їй було відмовлено у поверненні коштів. Представники магазину повідомили, що гроші повернуть лише після продажу сукні іншій особі. Враховуючи ситуацію, позивач офіційно направила вимогу про повернення коштів із дотриманням 14-денного терміну. Листи були направлені за адресами: Магазин «[INFO]» (отримано, відповіді не надано); адреса ФОП (лист не отримано); Держспоживслужба (для відома). Докази надсилання листів додаються. Відповіді від відповідача позивач не отримала, представники магазину відмовляються спілкуватися, на дзвінки та повідомлення не реагують. Просить розірвати договір купівлі-продажу сукні «4474 Моніка Ріо» між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; зобов`язати відповідача повернути 5000,00 грн. авансу; стягнути з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2025 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до фізичної особі - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі інформація для здійснення зв`язку вказана адреса електронної пошти [INFO] . На вказану адресу 26.08.2025 о 10:37 судом надіслано Ухвалу про відкриття провадження у справі про що відповідальною особою складено довідку про доставку електронного листа. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» захищено права споживача при придбанні товару належної якості. Споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Судом встановлено, що 13.10.2024 року позивач, [PERSON] , сплатила аванс в магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , за сукню «4474 Моніка Ріо». Власником магазину є ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) що підтверджується копією чеку. Позивач оплатила аванс карткою за вечірню сукню у розмірі 5000,00 грн, що також підтверджується фіскальним чеком виданим касиром [PERSON] салону «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] . 20.10.2024 позивач прийшла до магазину для отримання замовлення. Проте сукня була неналежної якості та не відповідала замовленому розміру. Продавці повідомили, що всі сукні шиються по стандартних лекалах, а для пошиву за індивідуальними параметрами необхідно доплатити ще 1000 грн. Позивач не погодилась, оскільки аналогічна сукня іншого кольору відповідала її розміру. Позивач повідомила продавця про бажання повернути аванс відповідно до законодавства. Проте в поверненні коштів їй було відмовлено. Представники магазину повідомили, що гроші повернуть лише після продажу сукні іншій особі. 26.10.2024 позивач звернулась до відповідача з Заявою-претензією повернення товару належної якості, в якій просила розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару на її розрахунковий рахунок. Відповіді від відповідача позивач не отримала. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Сукні не входять до цього переліку. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється повернути позивачу кошти за товар, який не підійшов їй за розміром, права позивача на отримання вартості товару підлягає захисту на підставі норм ст. 9 3У "Про захист прав споживачів" шляхом стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь коштів у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивач довела факт порушення відповідачем її права споживача на отримання вартості за повернутий товар у розмірі 5000,00 грн. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач вказує, що у зв`язку з тривалим невиконанням її законних вимог, необхідністю звернення до суду, а також душевних стражданнях, спричинених протиправною поведінкою відповідача, а також враховуючи тривалість порушення та вперте ігнорування її прав останній завдано моральної шкоди. Вважає, що сума компенсації моральної шкоди має становити 10000 грн. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц. Отже з урахуванням тривалого невиконання законних вимог позивача, необхідністю звернення до суду, що знадобились позивачеві для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку , що на користь [PERSON] , з метою компенсації моральної шкоди, необхідно стягнути суму у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved