Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку приватизував вказану квартиру [INFO] , про що свідчить свідоцтво про право власності. 01.05.2025 року власнику квартири стало відомо про наявний арешт на квартирі, а саме: Реєстраційний номер обтяження: 6212763; Зареєстровано: 12.12.2007 16:06:06 за № 6212763 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, 25015, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 1-Г, (0522) 22-65-26; Kirovogradnotarhiv@ukr.net. Підстава обтяження: постанова, ае 261835, 05.12.2007, Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Красицька. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду Заявник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ. Вважає, що накладення арешту на квартиру [ADDRESS] є незаконним, оскільки дана квартира належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, зареєстрованого ПП БТІ в порядку ст. 182 ЦК України, 20927 в книзі: 128. У зв`язку з цим вимушений звернутись до суду. Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на момент позову Фортечний ВДВС у м. Кропивницькому ПМУЮ в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , приватизував вказану квартиру [INFO] , Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, про що свідчить свідоцтво про право власності. 01.05.2025 року [PERSON] як власнику квартири стало відомо про наявний арешт на квартирі, а саме: Реєстраційний номер обтяження: 6212763; Зареєстровано: 12.12.2007 16:06:06 за № 6212763 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, 25015, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 1-Г , (0522) 22-65-26; Kirovogradnotarhiv@ukr.net. Підстава обтяження: постанова, ае 261835, 05.12.2007, Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Красицька. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду Заявник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ. З запису про арешт вбачається, що власником зазначений [PERSON] , що не відповідає дійсності, однак він помер та спадкова справа після його смерті не відкривалась, через відсутність кола спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За таких обставин, позивач, набув право власності на квартиру [ADDRESS] 13.10.2011 року після приватизації. Позивач зазначає, що накладення арешту на квартиру [ADDRESS] є незаконним, оскільки дана квартира належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності , зареєстрованого ПП БТІ в порядку ст. 182 ЦК України, 20927 в книзі: 128. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.3 ст.59 Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до п.4 ч.2 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Частина 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно частини 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі. Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший крім судового захисту спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

Outcome: approved