Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» через систему Електронний суд звернулося до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 188823 від 21.04.2021 року в загальному розмірі 10 560 грн., витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 21.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР»» та відповідачем укладено кредитний договір № 188823 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі за кредитом, у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. В свою чергу, ТОВ «ЗАЙМЕР» правонаступником якого являється ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту 2 000,00 гривень, дата надання кредиту 21.04.2021 року, строк кредиту 30 днів або до повного виконання зобов`язання, валюта кредиту UAH, стандартна процента ставка 2 % в день або 730% річних. Факт отримання коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» за № б/н, відповідно до якої 21.04.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 гривень. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги боржників вказаних реєстрів боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року, договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до відповідача. Згідно розрахунку, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 560 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8 560 гривень. Заочним рішенням суду від 03.09.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 188823 від 21.04.2021 року в загальному розмірі 10 560,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, всього на суму 23 482 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят дві) грн. 40 коп. 20.11.2025 відповідачем подано заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 04.12.2025 року задоволено вищевказану заяву про перегляд заочного рішення, заочне рішення суду від 03.09.2025 року скасовано, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 19.12.2025 представником відповідача через систему Електронний суд подано відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що належних доказів щодо надання відповідачу кредитних коштів матеріали справи не містять. Крім того, відсотки нараховані позивачем поза межами строку дії договору. Також, щодо розміру витрат на правову допомогу заявленому позивачем зазначила, що він є завищеним та неспівмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом. 19.12.2025 представником позивача через систему Електронний суд надано відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, оскільки доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються документами, що знаходяться в матеріалах справи. 02.01.2026 представником відповідача через систему Електронний суд надані заперечення (на відповідь на відзив), в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказала, що у справі відсутні докази на підтвердження факту перерахування та отримання коштів відповідачем, та відсотки нараховані поза межами строку дії договору. Зазначила, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив не спростовують доводів відповідача, викладених у відзиві та запереченнях. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР»» та відповідачем укладено кредитний договір № 188823 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сума виданого кредиту 2 000,00 гривень, дата надання кредиту 21.04.2021 року, строк кредиту - 30 днів, але договір діє до повного виконання зобов`язання, валюта кредиту - UAH, стандартна процента ставка 2 % в день або 730% річних. Факт отримання коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» за № б/н, відповідно до якої 21.04.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 гривень. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги боржників вказаних реєстрів боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року, договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до відповідача. Випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 188823 встановлено, що станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 560 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8 560 гривень. Крім цього, позивачем на зареєстровану адресу проживання відповідача було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором із зазначенням реквізитів для її сплати. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. В підписаному сторонами договорі [PERSON] разом із основними даними такими як паспорт; ідентифікаційний код; місце реєстрації також зазначив номер карткового рахунку № [NUMBER] . На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав довідку, з якої вбачається, що на виконання кредитного договору від 21.04.2021 року первісним кредитором здійснено переказ коштів у розмірі 2 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , отримувачем зазначений [PERSON] . Оскільки [PERSON] при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надав номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів. Відтак, позивач довів належними та достатніми доказами, що зазначена заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики. Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, суд зазначає наступне. Сума отриманого кредиту становить 2 000,00 грн строк дії договору, погоджений між сторонами 30 днів, тобто до 20.05.2021 року. Відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору становлять 730% річних від суми кредиту із розрахунку 2% на добу. Нарахування відсотків поза межами строку дії договору є безпідставними, тому суд не вбачає підстав для стягнення відсотків нарахованих після 20.05.2021 року. Таким чином, заборгованість за кредитним договором становить 2 000,00 грн. - заборгованість по тілу, та 1 200 грн. - відсотки за користування кредитом з розрахунку: 2 000 грн. (сума кредиту) * 2% * 30 днів = 1 200 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 188823 від 21.04.2021 року саме в розмірі 3 200 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 000 грн., прострочена заборгованість за процентами 1 200 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. Відомостей щодо погашення відповідачем у добровільному порядку нарахованої заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про те, що стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" підлягає заборгованість за кредитним договором № 188823 від 21.04.2021 в сумі 3 200 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, положеннями частин 1-6 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; додаткова угода до Договору від 27.12.2024 року; акт про отримання правової допомоги від 21.07.2025 року відповідно до якого визначено вартість послуг адвокатом: консультація щодо перспективи судового врегулювання (1 година) - 2000,00 грн.; складання та подання позовної заяви, аналіз судової практики (2,5 години) - 5000 грн. 00 коп.; інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години) - 3000,00 грн; канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції 500 грн.; рахунок від 21.07.2025 року, платіжну інструкцію № 3 9482 від 21.07.2025 рокуна суму 10 500 грн. з призначенням платежу оплата за правничу допомогу. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що адвокат безпосередньо не приймав участь в процесі розгляду даної справи, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається зі складення позовної заяви, відповіді на відзив та друку необхідних документів. Отже, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання. Тож,

Outcome: partial