Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 05.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю, шлюб між сторонами розірвано 28.10.2022 на підставі рішення суду. У зв`язку із тим, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі частки від отриманих доходів за минулий час, а саме з моменту офіційного розірвання шлюбу, тобто за останні два роки, так і в подальшому на постійній основі до повноліття дитини. 06.01.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Зуєвич Л.Л. 07.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення, виклику сторін у судове засідання. 07.02.2025 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 10.02.2025 суд ухвалою відмовив у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 07.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки до та після розірвання шлюбу, хоч донька і залишилась проживати разом із позивачкою, він не переставав дбати про неї, та надавати періодично кошти на утримання доньки, про що подає до суду квитанції про перерахування на користь позивачки аліментів за 07.02.2022 у сумі 1 000 грн., за 17.02.2022 у сумі 3 000 грн., за 24.02.2022 у сумі 10 000 грн., за 22.03.2022 у сумі 3 000 грн., за 29.03.2022 у сумі 2 000 грн., за 13.04.2022 у сумі 2 000 грн., за 19.04.2022 у сумі 2 000 грн., за 03.05.2022 у сумі 2 000 грн., за 02.06.2022 у сумі 2500 грн., за 17.06.2022 у сумі 2 000 грн., за 05.07.2022 у сумі 2 000 грн., за 07.07.2022 у сумі 1200 грн., за 29.07.2022 у сумі 3 000 грн., за 11.08.2022 у сумі 2 000 грн., за 26.08.2022 у сумі 2 000 грн., за 05.09.2022 у сумі 2 500 грн., за 10.09.2022 у сумі 1200 грн., за 13.10.2022 у сумі 3 000 грн., за 16.10.2022 у сумі 2 000 грн., за 13.11.2023 у сумі 8 000 грн., за 02.01.2025 у сумі 5 000 грн., однак чеки чи квитанції про перерахування вказаних коштів у позивача не збереглись, та у цих квитанціях не зазначено отримувача. 14.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки [PERSON] , в якій позивачка зазначила, що дійсно мали місце грошові перекази від відповідача, про які зазначено у відзиві на позовну заяву, однак вони носили цільовий характер, перерахунок коштів на опалення та перерахування коштів на Новий рік дитині. З моменту розірвання шлюбу, починаючи з 28.10.2022 було здійснено всього 2 перекази коштів від відповідача: 13.11.2023 - 8000 грн., за весь рік 2024 - нуль грн.., 02.01.2025 - 5 000 грн., на задоволенні позову наполягає. 27.05.2025 було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, на підставі якого справу передано судді Застрожніковій К.С. 16.06.2025 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Сторони у судове засідання не прибули, просили вирішити спір за наявними доказами. Таким чином, суд вирішив спір за наявними доказами із врахуванням змісту заяв сторін, у заочному порядку. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позов, судом встановлені наступні обставини та суд дійшов до наступних висновків: 05.10.2017 сторони уклали шлюб, від якого [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 28.10.2022 на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Донька залишилась проживати разом із матір`ю, що визнається сторонами, а також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Таким чином, із врахуванням позиції сторін, в тому числі відповідача, який фактично не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки, та обставин проживання дитини разом із позивачкою, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Стосовно вимог позивачки про стягнення аліментів за останні два роки, що передували заявленню цивільного позову, який надійшов до суду 23.12.2024, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш, як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Водночас, як вбачається з матеріалів цивільної справи, раніше із позовом про стягнення аліментів на утримання доньки позивачка не зверталась, відповідно виконавчого листа не отримувала, що виключає можливість застосування до цих правовідносин приписів ч. 1 ст. 194 СК України та стягнення аліментів за минулі два роки, що передували дню звернення до суду. Також, позивачкою не подано до суду доказів, на підтвердження обставин вжиття нею заходів та умисного ухилення відповідача від участі в утриманні доньки за останні два роки, що передували зверненню до суду позивачки із вказаним позовом. Тому, із врахуванням приписів ст. ст. 181, 182 СК України суд стягує аліменти, починаючи стягнення із дня звернення позивачки до суду із вказаним позовом, тобто з 23.12.2024 року і до досягнення донькою повноліття. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial