Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») Ушакевич М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 02.09.2022 у розмірі 29965,34 грн, а також судові витрати: 3028 грн сплаченого позивачем судового збору. У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в жовтні 2017 року позивач (Банк) запустив новий проєкт monobank, за яким відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 02.09.2022 відповідач [PERSON] звернувся до Банку із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг (надалі - Заява) про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у Мобільному додатку. Вказану анкету-заяву відповідач підписав із застосуванням цифрового власноручного підпису, пройшовши перед цим в Мобільному додатку Мonobank реєстрацію. Відповідач, враховуючи положення Закону «Про електронну комерцію» щодо електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, а також те, що активація Платіжної картки «Мonobank» здійснюється виключно відповідачем через Мобільний додаток, у якому для підтвердження активації Відповідач погоджується із Умовами обслуговування, Тарифами, Паспортом кредиту та Розрахунком його вартості, - підписав умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту і паспорт споживчого кредиту. Клієнт своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погоджується з тим, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (Договір, Кредитний договір). Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 10000 грн. Після підписання Заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак відповідач не дотримується даних умов, не здійснює повернення кредиту, у зв`язку з чим у нього перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість у розмірі - 29965,34 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту - 29934,83 грн, заборгованості за пенею - 30,51 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не прибув, про дату, час та місце судових засідань був належно повідомлений, що підтверджується розписками про особисте отримання судових повісток; правом на подачу відзиву не скористався, причин своєї неявки не повідомив. Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч.2 ст.639 ЦК України визначено: якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За змістом ч.2 ст.2 вказаного Закону до послуг систем дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг. Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч.7 ст.11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, іншими актами законодавства. Відповідно до частин 3, 6, 8 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції: якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд установив, що 02.09.2022 між AT «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг. Зокрема, 02.09.2022 [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» (а.с.16-17). Мonobank/Universal Bank є банківською послугою AT «Універсал Банк», за яким відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Особливістю проєкту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що відповідач звернувся до позивача з проханням відкрити на його ім`я поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному додатку; у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Також відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланнями www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланнями www.monobank.ua/rates, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг Monоbank (далі - Запевнення Клієнта), з підписанням якого в Мобільному застосунку Договір набуває чинність (п.5 Анкети-заяви). П.1 вищевказаного Запевнення Клієнта, підписаного відповідачем 02.09.2022 електронним підписом, підтверджено: отримання примірника Договору в Мобільному додатку Monоbank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язання виконувати умови Договору; що інформація, передбачена ч.2 ст.12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відповідачу надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Відповідач відповідно до п.3 вищевказаного Запевнення беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту; про зміну доступного розміру дозволеного ліміту банк повідомлятиме шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. У п.6 відповідач визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. У п.10 відповідач надав право Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору (а.с.18-19). У п.4 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (з наведенням буквено-цифрового коду), що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, та визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису (а.с.16-17). Анкета-заява містить повну інформацію щодо відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, розмір доходу, а також підтвердження ідентифікації та відеоверифікації [PERSON] , що виконано представником банку. Вищевказану анкету відповідач підписав шляхом застосування цифровоговласноручного підпису за допомогою мобільного додатку «monobank» -сервісу банку AT «Універсал Банк», що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного застосунку(Розділ 1 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, а.с.30 зворот). Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами 02.09.2022 в електронній формі, після укладення якого між відповідачем та банком виникли взаємні права та обов`язки. Позивач умови укладеного договору виконав, оскільки відкрив відповідачу [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , аналогічний номер рахунку вказано в Анкеті-заяві, за яким надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн (а.с.81). З матеріалів справи вбачається, що відповідач тривалий час активно користувався кредитом, здійснював часткове погашення заборгованості за карткою, що також підтверджує факт укладення кредитного договору. [PERSON] користувався кредитними коштами банку та частково здійснював їх повернення на користь позивача, проте не вчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість (а.с.12-14). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 (провадження № 61-8803св22) зроблено висновок, що «у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором від 02.09.2022 станом на 05.10.2025 загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 29934,83 грн (з урахуванням добровільно сплачених відповідачем сум), до якої фактично включено заборгованість за тілом кредиту та обумовленими сторонами в анкеті-заяві відсотками за користування кредитними коштами, яку позивач просить стягнути з відповідача. Доказів погашення решти суми заборгованості матеріали справи не містять. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надав суду доказів, які б спростовували погодження із банком усіх істотних умов договору, оформленого через мобільний додаток в електронній формі з використанням електронного підпису, не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості перед АТ «Універсал Банк» та для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань. Отже, оскільки відповідач не виконав в повній мірі взяті на себе зобов`язання за договором, суд дійшов висновку, що в позивача виникло право достроково вимагати повернення заборгованості за кредитом в розмірі 29934,83 грн, позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 30,51 грн суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час. Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 30,51 грн за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки в період дії воєнного стану, та задоволенню не підлягають. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 3024,92 грн (29934,83 грн х 3028 грн / 29965,34 грн).

Outcome: partial