Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №01.04.2024-100001105 від 01.04.2024 у розмірі 36660 грн та суму сплаченого судового збору. Позов обґрунтований тим, що 01.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №01.04.2024-100001105, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику кредит в сумі 13 000 грн строком на 62 днів на споживчі потреби із процентною ставкою 2% процентів за 1 день користування кредитом. Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. ТОВ «Споживчий центр» виконало умови кредитного договору та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 13 000 грн шляхом перерахування на його банківську картку. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, що складає 36660 грн, з яких 13000 грн заборгованість по тілу кредиту, 18135 грн заборгованість по процентам, 5525 грн неустойки, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. Позивач разом з позовом подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 01.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом акцептування останнім пропозиції позивача (оферти) укладено договір про надання кредиту № 01.04.2024-100001105, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику кредит в сумі 13 000 грн на строком на 62 днів на споживчі потреби із процентною ставкою 2% процентів за 1 день користування кредитом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір 01.04.2024-100001105 про надання кредиту підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, та пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. ТОВ «Споживчий центр» виконало умови кредитного договору та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 13 000 грн шляхом перерахування на його банківську картку. 01.04.2024 на банківську карту платіжний інструмент 444111*85 був зарахований платіж у розмірі 13000 грн. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується квитанцією № 2444456213 від 01.04.2024 виданою АТ КБ «ПриватБанк». Позивач вказує, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складає 36660 грн, з яких: - заборгованість по тілу кредиту 13 000,00 грн; - заборгованість по процентах 18135 грн; - неустойка 5525 грн. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: пропозицією про укладання кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) № 01.04.2024-100001105 від 01.04.2024, паспортом споживчого кредиту, заявкою кредитного договору (кредитної лінії), відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 01.04.2024-100001105 від 01.04.2024 (кредитної лінії), довідкою-розрахунком заборгованості за договором про надання кредиту № 01.04.2024-100001105 від 01.04.2024, квитанцією № 2444456213 від 01.04.2024 виданою АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з викладеного, а також з урахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним хоч у якомусь обсязі виконано свої зобов`язання за кредитним договором, не спростовано розміру заборгованості належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що твердження позивача про наявність заборгованості відповідача за кредитними договорами є обґрунтованими. Разом із тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введено воєнний стан, дія якого триває на теперішній час. Щодо доводів позивача, про застосування спеціального законодавства при стягненні неустойки (пені, штрафів), а саме Закону України «Про споживче кредитування» з посиланням на п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", суд зазначає, що відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова ВП ВС від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 (пункт 17), постанова ВП ВС від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (пункт 78) та постанова ВП ВС від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (пункт 69)). Відтак, оскільки п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" суперечить п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України суд застосовує приписи ЦК України. Таким чином, в задоволенні вимог про стягнення пені належить відмовити. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial