Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 28.06.2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, актовий запис № 557. Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.11.2025 року (з моменту подання позову), і до повноліття дитини. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та просили їх задовольнити, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановлено наступне. 28.06.2024 року між сторонами Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб, актовий запис № 557. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить їх інтересам. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 13.10.2023 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, ч. 3 ст. 182 СК України передбачено, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінивши надані по справі докази, враховуючи визнання відповідача позову, з огляду на те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, причому обов`язок утримувати дитину є особистим, індивідуальним, а не солідарним, суд вважає за можливе та доцільне задовольнити вимоги позивача, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей даного віку, починаючи стягнення з 07.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати за вимогою про розірвання шлюбу та на користь держави за вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved