Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що проживала з [PERSON] та під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актовому записі були записані зі слів матері. У подальшому шлюб із батьком дитини позивачка не зареєструвала у зв`язку з тим, що відносини припинили. За останні п`ять років перед смертю [PERSON] поліпшились, він перераховував кошти, були розмови стосовно спільного мешкання та одруження. [INFO] [PERSON] помер. Просить: - встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] щодо дитини - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 18 листопада 2014 року); - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Суми (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 18 листопада 2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції), зазначивши батьком дитини [PERSON] , громадянина України, [INFO] , та видати нове свідоцтво про народження; - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 1419 від 18 листопада 2014 року, складеного Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, а саме : записавши батьком [PERSON] , громадянина України, змінивши по батькові дитини з « [INFO] » на « [INFO] » . Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2024 справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою від 06.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 20.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів. Протокольною ухвалою суду від 20.03.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи Міністерство оборони України. Протокольною ухвалою суду від 04.04.2025 залучено в якості співвідповідача [PERSON] (батька загиблого). Протокольною ухвалою суду від 08.05.2025 залучено в якості третьої особи [PERSON] - законного представника [PERSON] - доньки загиблого. Ухвалою від 24.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачі та треті особи письмових заяв по суті справи не подавали. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечував, зазначивши, що висновок за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи є недопустимим доказом, оскільки незрозуміло, на якій підставі були відібрані зразки у позивачки та її сина, звідки були взяті зразки ймовірного батька дитини, та на якій підставі була проведена експертиза. У судовому засіданні третя особа та її представник зазначили, що є сумніви стосовно батьківства [PERSON] по відношенню до дитини. При народженні дитини [PERSON] не був записаний батьком та за його життя це питання не підіймалось. Проведення експертизи на замовлення позивача є незаконним. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реє\\стру актів цивільного стану його матір'.ю є [PERSON] . Відомості про батька дитини - [PERSON] , записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с. 20) [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті, [PERSON] загинув від вибухової травми внаслідок бойових дій. На запит суду державний нотаріус листом від 25.03.2025 повідомила, що спадкова справа після [PERSON] не заводилась. На замовлення [PERSON] експертом ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» було проведено судово - медичну експертизу нігтьової пластини загиблого [PERSON] , [INFO] , зразків букального епітелію дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щодо встановлення факту батьківства. Складено висновок №149-МГ від 25.04.2025 , відповідно до якого вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 134-138). У судовому засіданні експерт суду пояснила, що в умовах воєнного стану на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України, Офісу Генерального прокурора від 09.03.2022 №177/450/46 про затвердження Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України у тіл всіх військовослужбовців відбирається біологічний матеріал та зберігається в архіві бюро (як мінімум до закінчення воєнного стану). При проведенні експертизи за заявою [PERSON] в якості біологічного матеріалу [PERSON] було використано саме нігтьову пластину, оскільки вона, на відміну від зразків крові загиблого, є більш схоронною, зразки крові можуть піддаватися гниттю. Також експерт пояснила, що не була присутня при відібранні зразків букального епітелію позивачки та її сина, відібрання зразків здійснювалось безпосередньо в експертній установі лаборантом установи. На підтвердження факту батьківства позивачкою також надано: скріншоти листування з абонентом « [PERSON] », банківські квитанції, що підтверджують переказ коштів позивачці від [PERSON] (14.06.2023 на суму 1500 грн, 23.08.2023 на суму 1500 грн, 24.12.2023 на суму 3000 грн.,18.01.2024 на суму 1000 грн.) Допитана в якості свідка позивачка суду пояснила, що познайомилася із [PERSON] на роботі, мали близькі стосунки, періодично проживали разом. У них народилася спільна дитина. ЇЇ батьки були проти стосунків позивачки з [PERSON] , тому відомості про батька дитини позивачка записала відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як почалася війна та [PERSON] був призваний у ЗСУ, стосунки між позивачкою та [PERSON] покращились. [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] та сприймав [PERSON] як сина, спілкувався з ним. Син називав [PERSON] татом. Мав намір внести зміни в актовий запис та записати себе батьком [PERSON] . Про смерть [PERSON] дізналась на роботі (позивачка, [PERSON] до призову до лав ЗСУ та відповідачка [PERSON] працюють в КП «Спецкомбінат»). З метою відібрання зразків для проведення експертизи їздила разом із сином у м. Дніпро у експертну установу . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] підтверджується висновком експерта. Суд зазначає, що наразі ДНК-тест - це науковий метод для точного визначення батьківства дитини. Також факт батьківства підтверджується наданими позивачем доказами у їх сукупності. Жодних доказів на спростування позиції позивача відповідачі не надали. Суд відхиляє твердження відповідачів про недопустимість як доказу висновку експерта за результатами проведеного молекулярно-генетичного дослідження. Частиною 3 статті 102 ЦПК України передбачено виготовлення висновку експерта на замовлення учасника справи. Позивачка скористалася таким правом, уклавши договір та замовивши молекулярно-генетичне дослідження у тій експертній установі, у якій зберігався біологічний матеріал загиблого військовослужбовця. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] . Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі наведених норм та у зв?язку із встановленням факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] підлягають внесенню зміни до актового запису про народження дитини шляхом зазначення у розділі відомостей про батька дитини [PERSON] та зміни по батькові дитини.

Outcome: approved