Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач)про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони 16.02.2002 зареєстрували шлюб у Дибщенській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис №1. У шлюбі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільне життя у подружжя не склалося, на теперішній час сторони спільного господарства та побуту не ведуть, ними втрачено почуття любові та поваги. Таким чином, примирення сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам позивача. З огляду на викладене просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 16.02.2002 між ним та відповідачем у Дибщенській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис №1. Ухвалою судді від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 22.12.2025. Ухвалою суду від 22.12.2025 розгляд справи відкладено на 12.01.2026. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у заяві від 17.11.2025 позовні вимоги підтримав повністю, розгляд справи просив проводити без його участі та не заперечував щодо винесення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини неявки в судове засідання не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. На підставі наведеного, ухвалою суду від 12.01.2026 ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.2002 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Дибщенській сільській раді Козівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.02.2002 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.2002 (а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.2010 (а.с. 6). Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, а також те, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов переконання про наявність обгрунтованих підстав для розірвання шлюбу. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.08.2018 у справі № 207/1381/18, від 03.12.2020 у справі 456/848/16-ц. Позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ коштів №1.405879075.1 від 17.11.2025 (а.с. 13).

Outcome: approved