Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

19 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 131629,80 грн судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1400,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-116063360. Відповідно до умов договору АТ «Райффайзен Банк» зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 138000,00 грн, строком на 72 місяці, процентна ставка фіксована - 24,90% річних. 26.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» до кредитного договору № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором. Крім того, 12.06.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» до кредитного договору № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором. 20.02.2024 між АТ «Райфайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло прав кредитора за кредитним договором № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув кредит кредитодавцю, також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, таким чином у останнього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 131629,80 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 серпня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Судом встановлено, що 26.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-116063360, за умовами якої Банк надав відповідачу кредит в сумі 138000,00 грн, шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (п. 1.2). Метою наданого кредиту є придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.2.1.1). Кредит надано строком на 72 місяці з 26.11.2021 (п.2.2). Процентна ставка фіксована і становить 24,90% річних за користування кредитом (п.2.3) (а.с. 5-7). З умовами договору, а також з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.8-9), паспортом споживчого кредиту (а.с.10-11) відповідач ознайомився та погодився, що засвідчив електронним підписом 718943. 26.11.2021 відповідачем підписано заяву № 014-RO-82-116063360 на приєднання до договору добровільного страхування життя (а.с.12-13). Згідно з випискою по рахунку відповідача [PERSON] за період з 26.11.2021 по 20.05.2024, 26.11.2021 на рахунок відповідача були зараховані кредитні грошові кошти в сумі 138000,00 грн, відбувалось часткове погашення кредиту та відсотків (а.с.22-27). 26.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» до кредитного договору № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором (а.с. 14-16) Крім того, 12.06.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» до кредитного договору № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором (а.с. 17-19). Відповідач обов`язки щодо повернення кредитним коштів у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 20.02.2024 між АТ «Райфайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло прав кредитора за кредитним договором № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021 (а.с. 30-35). Відповідачу було направлено письмову вимогу від 03.02.2024, у якій зазначено про відступлення права та необхідність виконання зобов`язання за укладеним з АТ «Райффайзен Банк» кредитним договором № 014-RO-82-116063360 (а.с.42). Відповідачем вказана вимога була проігнорована та погашення заборгованості не здійснено. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору № 014-RO-82-116063360 від 26.11.2021, оскільки підписав договір електронним підписом 718943. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, і відсотки у складі щомісячних платежів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 131629,80 грн, з яких: 119629,80 грн заборгованість за тілом кредиту; 12043,45 грн заборгованість за процентами, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 28-29). Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року; копія додатку №1 від 14 червня 2023 року; копія додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023; копія замовлення №1177 від 07 травня 2025 року; копія акту виконаних робіт від 07 травня 2025 року на суму 1400,00 грн; копія платіжної інструкції №1206 на суму 1400,00 грн. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, враховуючи відсутність клопотань про зменшення витрат на правову допомогу від відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1400,00 грн правової допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved