Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити місце проживання малолітньої доньки, [PERSON] , яка народилася [INFO] , з батьком, [PERSON] , за місцем їх фактичного проживання по [ADDRESS] . У якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору визначено орган опіки та піклування Благодатненської сільської ради. Свої вимоги мотивував тим, що він з 12.06.1993 року по 18.07.2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] . У шлюбі у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька, за згодою відповідачки, залишилася проживати разом із ним та перебуває на його утриманні. Між ним та відповідачкою ніколи не виникало спору щодо місця проживання дитини, мати ніколи не виявляла бажання забрати дитину, сама дитина виявляє бажання жити з батьком. Батьком створено для дитини належні умови проживання, у тому числі батько має у власності будинок. Органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Водночас, не дивлячись на відсутність спору з відповідачем, позивач змушений звернутись до суду з цим позовом, так як для нього, як військовозобов`язаного має значення саме рішення суду про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді від 22.07.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 09.10.2025 року за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] . Ухвалою суду від 04.11.2025 року третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] замінено на [INFO] . 18.11.2025 року від третьої особи [INFO] надійшли пояснення, у яких зазначено, що [PERSON] є військовозобов`язаним та з 01.10.2015 року перебуває у [INFO] на загальному обліку військовозобов`язаних, які перебувають у запасі. Посилаючись на норми діючого законодавства, а також те, що позивачем не вживались заходи, передбачені законодавством аби змусити відповідачку виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, відсутність доказів наявності доходу у позивача, який би дозволяв самостійно утримувати дитину, а також на відсутність доказів щодо інших родичів дитини, представник третьої особи просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. 19.11.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та визначити місце проживання доньки з ним. Пояснив додатково, що після розлучення з відповідачкою, з 2017 року, донька [PERSON] проживає разом з ним. Її мати, [PERSON] , проживає окремо, а з 2024 року за кордоном. Він має будинок та працює у СТОВ «Промінь» будівельником, забезпечує дитині належні умови виховання та утримання. Дитина проживає з ним за спільною згодою з відповідачкою. Відповідачка з дитиною спілкується, добровільно надає матеріальну допомогу на її утримання. З позовом до суду звернувся, оскільки так йому порадили при зверненні до ТЦК та СП для оформлення відстрочки від призову за мобілізацією. Представник позивача, адвокат Уколов М.І. у судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що дитина [PERSON] , [INFO] , від народження проживає з батьком. Після розлучення батьків, за їх спільною згодою, дитина залишилась проживати з батьком і на цей час мати не має можливості її забрати. Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Однак, при зверненні до ТЦК та СП рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком виявилося не достатнім для надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, тому позивачу необхідно отримати саме судове рішення для подальшого звернення до ТЦК та СП. Зазначене відповідає інтересам дитини, оскільки у разі призову батька за мобілізацією дитина залишиться без догляду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , [INFO] є її донькою. Батьком дитини є позивач. Після розлучення, з 2017 року дитина залишилась проживати з батьком, так як в неї були труднощі з житлом. З дитиною вона спілкується, надає допомогу на її утримання - купує речі та надсилає грошові кошти. З березня 2024 року [PERSON] проживає у Нідерландах та отримала там тимчасовий захист. На даний час не має можливості та не планує забирати дитину, так як працює, та має такі умови контракту, що не дозволяють їй достатньо уваги приділити дитині, також вона не забезпечена належним житлом. Проти визначення місця проживання дитини з батьком не заперечує, так як дитина за її згодою вже проживає з батьком. Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про час і місце розгляду справи повідомлені належно. Від Благодатненської сільської ради надійшло повідомлення про неможливість забезпечити участь свого представника у судовому засіданні з проханням розглянути справу без його участі. З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.06.1993 року, який розірвано рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.07.2017 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.2012 року. Відповідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/008512865 від 26.06.2025 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/008512842 від 26.06.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за тією ж адресою по [ADDRESS] . Згідно відповіді №1587318 від 21.07.2025 року [PERSON] також зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », затвердженого рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради №66 від 14.08.2024 року, визнано за доцільне визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] за місцем його фактичного проживання в [ADDRESS] . З тексту висновку убачається, що за інформацією КНП «Арбузинський ЦПМСД» №20201-15 від 10.07.2024 року на медичне обстеження та на щеплення дитину приводять як мати [PERSON] так і батько [PERSON] . Останні три місяці - батько. З довідки №711 від 08.07.2024 року, виданої старостою села Воєводське, органом опіки і піклування встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , до складу його сім`ї входить донька [PERSON] , [INFO] . За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, працює в ТОВ «Промінь». Служба у справах дітей Благодатненської сільської ради зв`язалась з [PERSON] в телефонному режимі та мати дитини повідомила, що вона проживає у Нідерландах та не заперечує щодо винесення рішення про визначення місця проживання дитини [PERSON] з батьком, надала про це відповідну заяву. Дитина написала заяву в якій зазначила, що бажає проживати з батьком. З характеристики, наданої на запит Служби у справах дітей Воєводським ліцеєм, малолітня [PERSON] проживає з батьком, так як мати перебуває за кордоном. Мати дитини увесь час підтримує зв`язок з донькою та класним керівником, цікавиться успіхами доньки у навчанні. При обстеженні матеріально-побутових умов родини [PERSON] встановлено, що продуктами харчування родина забезпечена, у дитини є окрема кімната, ліжко, стіл для навчання, інтернет. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям по сезону, необхідними речами для навчання. За даними системи «Оберіг» [PERSON] є працівником СТОВ «Промінь», бетоняр. За даними облікової картки [PERSON] , він є військовозобов`язаним, стоїть на обліку у [INFO], підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень частини першої статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частина перша статті 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд надав можливість дитині [PERSON] висловити думку щодо її місця проживання. Малолітня [PERSON] виявила бажання проживати з батьком, при цьому з матір`ю підтримує нормальні відносини, спілкується телефоном та має бажання її побачити. Пояснила, що на даний час вже проживає з батьком, мати проживає окремо, за кордоном. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як встановлено судом під час розгляду справи, спільна дитина сторін після припинення шлюбних відносин залишились проживати разом із батьком - позивачем [PERSON] по [ADDRESS] , де проживають і по цей час. Відповідач [PERSON] , хоча й зареєстрована за цією адресою, проте фактично проживає окремо. За твердженням сторін, на даний час перебуває за межами України. У судовому засіданні сторони підтвердили, що спільно визначили місце проживання дитини з батьком. Дитина також бажає проживати з батьком. Жодних дій, спрямованих на оспорювання місця проживання дитини відповідачка не вчиняє. Сторони дійшли згоди щодо участі в утриманні та вихованні дитини. Таким чином у цій справі сторони, як це і передбачено положеннями ст.160 СК України, за взаємною згодою та спільно з дитиною визначили місце проживання дитини з батьком, що не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) у суді. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Спір у цій справі щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини (позивачем), з яким дитина і так проживає, і від якого мати дитини (відповідач) не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідачка у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з нею не зверталася, будь-яких дій, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю, не вчиняє. Отже, спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній як на час звернення до суду так і на час розгляду справи судом. Враховуючи положення, зокрема, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 8, 18, 161 СК України, ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його в судовому порядку шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, при цьому судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти). Відтак, правових підстав для вирішення судом питання про визначення місця проживання дитини із батьком на час розгляду справи немає, оскільки дитина зареєстрована і фактично проживає з батьком і його право не оспорюється відповідачкою. При цьому суд звертає увагу на те, що за обставин цієї справи, досягнення позивачем мети отримання права на відстрочку від призову на військову службу, шляхом застосування інструменту, передбаченого для захисту сімейних прав та інтересів дитини, свідчить про використання цього правового інструменту всупереч його призначенню. Зазначені вище мотиви суду, дають підстави для відмови у задоволенні позову. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України та відмови у позові, понесені позивачем витрати на оплату судового збору слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed