Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжності в поглядах на шлюб, сімейні обов`язки та виховання дитини. Часті конфлікти та психологічна несумісність призвели до розриву стосунків. Подружні відносини фактично припинилися у лютому 2017 року. Хоча сторони ще певний час проживали під одним дахом, жодних стосунків між ними не було. Позивачка вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки. Позивачка не має наміру продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Шлюбні відносини остаточно припинені. Просить не надавати строку для примирення. Спору щодо поділу майна у сторін не існує і він не заявляється. Відповідач частково допомагає матеріально забезпечувати дитину, основні витрати на утримання, виховання, навчання та лікування доньки несе позивачка самостійно. Отримуваної допомоги позивачці недостатньо, позивачка бажає встановити регулярне й офіційне стягнення аліментів. Крім того позивачка просила суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею за вимогу про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 09.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено на 08.01.2026. 08.01.2026 від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити, окрім вимоги про визначення місця проживання дитини від якої позивачка відмовляється. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також, просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати судового збору, сплачені за вимогу про розірвання шлюбу. 08.01.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог позивачки, просить їх задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач не заперечує проти вимог позивачки. Крім того, позивачка відмовилася від вимоги про визначення місця проживання дитини. Після розірвання шлюбу позивачка просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Інших клопотань від сторін не надходило, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Суддя, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013 встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 07.09.2013 Виконавчим комітетом Суданської сільської ради Лозівського району Харківської області за актовим записом № 5. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Суданською сільської ради Первомайського району Харківської області 13.03.2014, донька проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суддя вважає, що позов обґрунтований. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та доньки сторін, позивачка не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суддя вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо стягнення аліментів суддя зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 від усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років складає є 3196 гривень. Суддя зазначає, що позивачка у своїй заяві від 08.01.2026 відмовилася від вимоги про визначення місця проживання дитини, тому в цю частину позовних вимог суд не вирішує. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши докази, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суддя дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачка, у своєму позові, просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище « [PERSON] », а відповідач у своїй заяві від 17.09.2025 погоджується з позовними вимогами позивачки у повному обсязі, у зв`язку із чим суддя вважає залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суддя враховує, що позивачка у позовній заяві просить суд стягнути витрати судового збору з відповідача, а відповідач у своїй заяві про згоду з позовними вимогами позивачки не заперечував проти такого стягнення, у зв`язку із чим суддя вважає вирішити питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, суддя дійшов висновку, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі зазначеного та

Outcome: approved