Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивачки через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: визнати за [PERSON] право власності на одну другу частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 3224410101:01:213:0016, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2505900632244, яка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, номер запису про право власності - 45044296; витребувати в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі спадкову справу (належним чином завірену копію) стосовно майна [PERSON] , який помер [INFO] (справа 453/2022 року, номер у спадковому реєстрі 69440943); судові витрати залишити за позивачкою. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивачки в обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Відповідно до довідки нотаріуса № 2009/02-14/1453/2022 від 29.06.2024, позивачка, дочка померлого, є єдиною спадкоємицею за законом прав та обов`язків померлого. [PERSON] прийняла спадщину після батька. До спадкової маси також увійшла частка земельної ділянки загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 3224410101:01:213:0016, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності із [PERSON] . 18.05.2024 позивачка звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної земельної ділянки. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2024 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки на підставі того, що частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] не була визначена або виділена в натурі за його життя, відтак видача свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісні власності без визначення (виділення) часток померлого, суперечитиме закону. Представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Зінкіна В.І. Ухвалою судді від 14.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали. 22.10.2025 представником позивачки через підсистему «Електронний суд» подано позовну заяву в новій редакції. Ухвалою судді від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено провести за правилами загального судового провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 17.11.2025. Крім того, витребувано у Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи № 453/2022, номер у спадковому реєстрі 69440943, стосовно майна [PERSON] , який помер [INFO] . 11.11.2025 до суду надійшла копія спадкової справи № 453/2022. 12.11.2025 представником позивачки через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про приєднання доказів, а саме - копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2015 року, виданого Таращанською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 37. Відповідно до наказу голови суду від 07.11.2025 № 25-В, головуючий суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 17.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.12.2025 Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно. Представником позивачки - адвокатом Колибабою І.О. 26.12.2025 (вх. № 9456/25-вх. від 29.12.2025) через підсистему «Електронний суд» подано заяву про проведення розгляду справи без участі позивачки та її представника. Крім того, у поданій заяві просить позов задовольнити у повному обсязі, судові витрати залишити за позивачкою. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. 26.11.2025 через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Двадцять першої київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно. 17.11.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , який до дня смерті проживав у [ADDRESS] (актовий запис про смерть № 927 від 12 січня 2022 року складений Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУМЮ (м. Київ), свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.25, 106). Після смерті [PERSON] , 05.07.2022 в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу - номер у Спадковому реєстрі 69440943, номер у нотаріуса 453/2022 (а.с.137). Як вбачається з досліджених матеріалів копії спадкової справи № 453/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.102-156), позивачка в силу, ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею за законом першої черги прав та обов`язків померлого. Крім того, спадкоємцями за законом є: дружина спадкодавця - [PERSON] , яка заявою від 05.07.2022 № 989 відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки [PERSON] (а.с.103 на звороті), а також син спадкодавця - [PERSON] , який своєю заявою від 09.07.2022 № 1037 відмовився від прийняття спадщини на користь дочки спадкодавця [PERSON] (а.с.104). Спадщину у встановлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла, шляхом подачі 09.07.2022 відповідної заяви до нотаріуса (а.с.103). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на: частку земельної ділянки загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: 3224410101:01:213:0016, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності із [PERSON] , номер запису про інше речове право (право власності) від 11.11.2021 № 45044296 та № 45044252, відповідно, підстава для державної реєстрації - рішення Таращанської міської ради № 3183-16-VIII від 26.10.2021 (а.с.30-31). Відповідно до витягу № НВ-9980138142025, дата формування 01.10.2025, із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 3224410101:01:213:0016 становить 304869,25 грн (а.с.46). Крім того, 15.07.2023 державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 1621, номер у спадковому реєстрі 70943533. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з однієї другої частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.140-141). 18 травня 2024 року позивачка звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної земельної ділянки (а.с.154). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 травня 2024 року № 1585/02-31 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки на підставі того, що частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] не була визначена або виділена в натурі за його життя, відтак видача свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісні власності без визначення (виділення) часток померлого в спільній сумісній власності, суперечить закону (а.с.155). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст.1220 ЦК України). За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття (ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», наказу Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ст. 357 ЦК України). Cпіввласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ст. 370 ЦК України). Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Відповідно до ч. 2 цієї статті у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, виходячи з системного аналізу положень статей 372, 377, 1225 ЦК України та статей 89, 120 ЗК України, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка є власницею однієї другої частки житлового будинку [ADDRESS] , прийнявши спадщину після смерті батька, зокрема, у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку під цим будинком, має право на ту частину земельної ділянки, на якій цей будинок розміщений, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved