Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, в якому вказує, що в 2007 році позивач разом із чоловіком [PERSON] вирішили придбати житловий будинок в [ADDRESS] . Про придбання будинку домовились із спадкоємицею попереднього власника [PERSON] її дочкою [PERSON] . З цією метою передали їй, попередньо узгоджену суму коштів за придбання будинку в розмірі 20000,00 гривень що підтверджується відповідною розпискою. [PERSON] пообіцяла оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті своєї матері, після чого за відповідним договором оформити перехід права власності на них. До часу оформлення документів, після отримання коштів, дозволила вселитись в даний будинок та володіти ним як своїм власним, що позивач з чоловіком і зробили. Проходив час, однак [PERSON] не оформила будинок ні на себе ні на позивача, на неодноразові нагадування вона лише обіцяла, що зробить це найближчим часом. На початку 2022 року [PERSON] померла, до часу своєї смерті право власності на житловий будинок після смерті матері не оформила, договору купівлі-продажу з позивачем не уклала. Спадкоємицею після її смерті є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не оформила. Вказана обставина підтверджується матеріалами спадкової справи. Право власності на даний житловий будинок не оформлено, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 07.09.2023 року та від 15.12.2025 року. Сторонами були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, відбулось передання майна та його оплата. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що сторонами були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, відбулось передання майна та його оплата, майно було правомірно придбано позивачем, нотаріальне посвідчення договору є неможливим у зв`язку зі смертю продавця нерухомого майна, а також враховуючи що позивач має непорушне право на мирне володіння своїм майном, то позивач вважає, що є підстави визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 05 травня 2007 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), як покупець. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про визнання позову, в якій просить прийняти визнання позову та задовольнити позовні вимоги. Також розгляд справи проводити без його участі та відповідача. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 1983 року Малокопанівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] 30 серпня 1983 року уклав шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », запис за № 13. /а.с. 5/ Як вбачається з Виписки з погосподарської книги № 3 виконкому Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області на 2006-2010 роки, виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області 15 серпня 2023 року за № 314, номер об`єкта № 153, адреса домогосподарства: [ADDRESS] , список членів домогосподарства: голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . /а.с. 6/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2006 року Виконкомом Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 9. /а.с. 7/ Згідно до розписки, посвідченої 05 травня 2007 року секретарем Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , отримала гроші в сумі 20000,00 гривень за хату по [ADDRESS] , яка є спадщиною після смерті матері [PERSON] в селі Ходорпків Попільнянського району Житомирської області. Гроші віддала [PERSON] , отримала [PERSON] . Надалі до покупця за хату не маю претензій. /а.с. 8/ Як вбачається з довідки № 399 від 13 квітня 2006 року, виданої виконавчим комітетом Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] дійсно постійно проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] та вели спільне господарство. /а.с. 9/ Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 07 вересня 2023 року Попільнянською селищною радою Житомирської області, відомості щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутні. /а.с. 10/ Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 15 грудня 2025 року Попільнянською селищною радою Житомирської області, актуальна інформація про об`єкт речових прав та про речове право, а саме: власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . /а.с. 11/ Як вбачається з довідки № 312 від 15 серпня 2023 року, виданої Попільнянською селищною радою Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно з жовтня 2007 року почали проживати в житловому будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] . А з 22 листопада 2011 року були зареєстровані і проживають по даний час за вище вказаною адресою. /а.с. 12/ Відповідно до Виписки з погосподарської книги № 5 виконкому Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області на 2011-2015 роки, виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області 15 серпня 2023 року за № 315, номер об`єкта погосподарського обліку № 0188 01, адреса домогосподарства: [ADDRESS] , список членів домогосподарства: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] дружина, [PERSON] , [INFO] - син. /а.с. 13/ Згідно до Виписки з погосподарської книги № 5 виконкому Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області на 2016-2023 роки, виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області 15 серпня 2023 року за № 316, номер об`єкта погосподарського обліку № 03 0179 1, адреса домогосподарства: [ADDRESS] , список членів домогосподарства: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] дружина. /а.с. 14/ Як вбачається з Договору про користування електричною енергією № 232-0011 від 07.05.2013 року, зазначено, що споживач [PERSON] споживає електроенергію за адресою: [ADDRESS] . /а.с.15-16/ Вказане підтверджується також довідкою від 11 лютого 2008 року. /а.с. 17/ Відповідно до Акту № 8836 повторної перевірки, приймання димових та вентиляційних каналів, кратності повітрообміну від 16 серпня 2012 року, виданого ФОП [PERSON] , Акту № 427239 про пломбування та технічну перевірку точки обліку у побутового споживача від 14 грудня 2018 року, виданого АТ «Житомиробленерго», та Акту про монтаж/демонтаж засобу вимірювальної техніки від 05 травня 2022 року, виданого АТ «Оператор газорозподільної системи Житомиргаз», споживачем у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вказаний [PERSON] /а.с. 18, 19, 20/ Як вбачається з спадкової справи № 129/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , відкритої 21 липня 2022 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, в ній міститься заповіт, посвідчений 16 лютого 2016 року старостою Ходорківського старостинського округу Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частках дочкам [PERSON] та [PERSON] ; заява [PERSON] від 21 липня 2022 року про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; заява [PERSON] від 09 серпня 2022 року згідно якої вона відмовилась від отримання усього належного їй за законом та заповітом спадкового майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] на користь своєї сестри [PERSON] ; свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримані [PERSON] /а.с. 21-31/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з тих підстав, що вона домовилась з [PERSON] про купівлю будинку та заплатила їй кошти за даний будинок, проте [PERSON] померла не оформивши право власності на будинок, спадкоємцем [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла і тому позивач звернулась з даним позовом до неї для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 206 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до частини третьої статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У статті 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Як визначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 389/122/16-ц (провадження № 61-12634св18) - для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України (подібні висновки наявні у постановах Верховного Суду від 04 березня 2019 року в справі № 665/2266/16-ц та від 30 жовтня 2019 року в справі № 140/2001/17). З урахуванням вищенаведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити з 2023 року, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору та такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного суду у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 545/440/18. Судом встановлено, що відповідач прийняла спадщину після смерті матері, у 2023 році отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, проте свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок на даний час не отримувала, і тому вказане перешкоджає їй укласти з позивачем договір купівлі-продажу житлового будинку. Проте, суд зазначає, що після отримання свідоцтва на вищевказаний житловий будинок відповідач буде мати змогу укласти договір купівлі-продажу. Крім того, спростуванням того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу є те, що вона надала до суду заяву про визнання позову, в якій зокрема будь-яких обставин наявності перешкод для неї у нотаріальному посвідченні договору купівлі продажу суду не навела. За наведених обставин, відсутні передбачені законом підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору та можливість такого посвідчення втрачена, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (пункт 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази, подані позивачем, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Під час розгляду справи відповідач надала заяву про визнання позову. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні». Таким чином, визнання позову відповідачем, не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, а в даному випадку визнання відповідачем позову, суперечить викладеним у рішенні суду обставинам з наведених вище підстав. Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed