Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник позивача - адвокат Усенко М.І. 30.09.2025 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд", та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 29.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103202891 відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Вказаний кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено в електронній формі. Після укладення кредитного договору він був розміщений в особистому кабінеті відповідача та перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 договору, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальниці. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого до ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором укладеним 29.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 13 547 грн. 50 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 854 грн. 30 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 3 693 грн. 20 коп. сума по неустойці. Відповідач [PERSON] не виконав своїх кредитних зобов`язань як перед ТОВ «Мілоан» так і перед його правонаступником, позивачем по справі, тому представник останнього просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором на вказану вище суму та понесені судові витрати, що складаються із судового збору. 13.10.2025 відкрито провадження у справі та визначено правила її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду повернуто конверти із судовими повістками на 11.11.2025 та 07.01.2026, які надсилалися [PERSON] рекомендованим листом, на адресу його місця реєстрації, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". В той же час у матеріалах справи знаходиться поштове повідомлення про вручення відповідачу [PERSON] судової повістки в судове засідання, яке судом призначалося на 09.12.2025. Відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань відповідач не подав. Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 29.06.2024 відповідачем [PERSON] заповнено Анкету-Заяву на кредит № 103202891. У даній анкеті визначено суму кредитування, строк кредитування, нарахування відсотків. Вказана Анкета-Заява була погодженою кредитодавцем (а.с.14 зворот, 15). На підставі вказаної Анкети-Заяви [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 103202891, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 000 грн 00 коп. строком на 345 днів, термін (дата) повернення кредиту і процентів за користування кредитом 09.06.2025 (а.с. 6-11). У відповідності до п. 1.5 загальні витрати за кредитом складають 18 256 грн. 50 коп. Денна процентна ставка складає 1,06 %. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 3,65 відсотків річних на фактичну заборгованість - п. 1.5.2 Договору. Особливості нарахування процентів визначені у пункті 2.2.3 цього договору. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор 851398 на номер телефону, який було зазначено відповідачем у анкеті в особистому кабінеті, котрий останнім було введено/відправлено (а.с. 14). Послідовність дій відповідача щодо отримання кредиту зазначений позивачем у візуальній формі послідовності дій клієнта (а.с.14 зворот). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] -п. 2.1. Вказаний кредитний договір відповідач [PERSON] підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 851398. Відповідно до графіка платежів загальна вартість кредиту становить 18 256 грн. 50 коп. (а.с.12). Разом з тим, розділом 4 Договору передбачено відповідальність сторін. У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу, згідно з графіку платежів, має право (не обов`язок) нараховувати проценти за ставкою 511 % річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.. 625 ЦК України. Згідно платіжного доручення від 29.06.2024 ТОВ «Мілоан» здійснив переказ коштів на рахунок [PERSON] № [NUMBER] в сумі 5 000 грн (а.с.15 зворот). Як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу [PERSON] нараховувались з 30.06.2024 відсотки згідно з п. 1.5.2 договору в сумі 0,5 грн. за кожен день, а з 15.07.2024 відбувалось нарахування нестандартних відсотків в сумі 70 грн.. В подальшому нарахування відсотків ТОВ «Мілоан» відбувалось за різною відсотковою ставкою. Відповідно до відомості про щоденні нарахування, встановлено, що відповідач [PERSON] платежів на погашення своїх кредитних зобов`язань не вносив. Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором № 103202891, відповідач має заборгованість по такому в розмірі 13 547 грн 50 коп., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту, 4 854 грн 30 коп. сума заборгованості за відсотками, 3 693 грн. 20 коп. неустойка (а.с. 17 зворот). Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України. Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 5 000 грн. відповідно до умов кредитного договору на його картку. Перерахування позивачем грошових коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] підтверджується відповідним платіжним дорученням 91918250 (а.с.15 зворот). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів на спростування факту укладення вказаних договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитних договорів та розміру заборгованості. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ ФК «Кредит Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 103202891 від 29.06.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , загальний розмір заборгованості 13 547 грн. 50 коп. (а.с.18-29). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Будь-яких штрафних санкцій позивачем після отримання права вимоги до відповідача, нараховано не було. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] .. Щодо розміру нарахованої заборгованості по процентам суд зазначає наступне. Підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»(далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (24.12.2023- 21.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (22.04.2024-19.08.2024). Кредитний договір № 103202891 укладений 29.06.2024 після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому до даних правовідносин слід застосовувати пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитор мав право нараховувати відсотки за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5% в день, а з 20 серпня 2024 року - 1% в день. У відповідності до п. 1.5 Договору загальні витрати за кредитом складають 18 256 грн. 50 коп. Денна процентна ставка складає 1,06 %. Як вбачається з розрахунку заборгованості, з 30.06.2024 по 19.08.2024 включно нараховувались відсотки за відсотковою ставкою, яка не суперечить визначеному розміру відсотків п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», нарахована сума таких становить 2 184 грн. Разом з тим, з 20.08.2024 по 24.09.2024 нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1.06 % суперечить нормам вище згаданого Закону, тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки за користування кредитом на рівні 1,06 % з 20.08.2024 є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Тому судом проведено власний розрахунок відсотків за кредитним договором з 20.08.2024 по 24.09.2024 за ставкою 1%. Отже, сума заборгованості по відсотках за процентною ставкою 1 % за період з 20.08.2024 по 24.09.2024 (дата відступлення права вимоги) становить: 5 000 грн. (сума боргу за тілом кредиту) х 1 % : 100 % = 50 грн. х 36 днів = 1 800 грн.. Таким чином, реальний загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] складає 3 984 грн. (2 184 грн. + 1 800 грн.). Щодо нарахованої ТОВ «Мілоан» неустойки (штрафу) за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань суд звертає увагу на наступне. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у Постанові від 31.01.2024 року (справа №183/7850/22) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких: «Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки в сумі 3 693 грн 20 коп. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Враховуючи, що в порушення умов кредитного договору № 103202891 від 29.06.2024 взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] не виконав, реальна заборгованість за яким становить загальну суму 8 984 грн. (3 984 грн. відсотки + 5 000 грн. тіло кредиту), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених судових витра, суду зазначає наступне. Частиною 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп.. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Так, позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» підлягають задоволенню на 66,31 %. Відтак, виходячи з загального розміру вартості правничої допомоги заявленої стороною позивача, сума що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , на користь позивача становить 5 304 грн. 80 коп. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Разом з тим, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, участі представник позивача в судових засіданнях не приймав, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 3000 грн., які є співмірними з розміром задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 66, 31 %, в сумі 1 606 грн. 16 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial