Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник АТ «Криворізька теплоцентраль» Нофенко Л.В. звернулася до суду з позовною заявою 05.02.2025, в якій просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.03.2021 до 31.10.2024 у розмірі основного боргу 22 315 грн. 95 коп., інфляційні втрати 2 848 грн. 15 коп., 3% річних 712 грн. 74 коп., пеню 699 грн. 47 коп., плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.10.2024 288 грн. 96 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 3 028 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де споживачами послуг є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Хоча й договір про надання послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою між АТ «Криворізька теплоцентраль» та споживачами укладено не було, однак послуги фактично надавались, останні цими послугами користувалися, а тому зобов`язані їх оплатити. Крім того, АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від споживачів не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Таким чином, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачами як споживачами послуг з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення АТ «Криворізька теплоцентраль» сумлінно виконувало, однак у зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань за період з 01.03.2021 до 31.10.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 22 315 грн. 95 коп., на яку позивачем нараховані збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме, інфляційні втрати 2 848 грн. 15 коп., 3% річних 712 грн. 74 коп., пеню 699 грн. 47 коп. Крім того, заборгованість по платі за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.10.2024 складає 288 грн. 96 коп. Оскільки споживачі добровільно заборгованість не погашають, а звернення підприємства з цього приводу ігнорують, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 05.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.06.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Щербачова А.П. надійшли письмові пояснення. З позовними вимогами в частині стягнення заборгованості з [PERSON] солідарно з [PERSON] , [PERSON] відповідач не згода, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам та відповідно не можуть бути задоволені. Представник зауважив, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить її батькові [PERSON] . Її батьки [PERSON] та [PERSON] розлучились ще у 2009 році, до їх розлучення [PERSON] мешкала разом з матір`ю [PERSON] у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності її матері [PERSON] . Після розлучення вона залишилась мешкати з матір`ю у вищевказаній квартирі, де мешкає й дотепер та має зареєстроване місце проживання, бере участь в оплаті житлово-комунальних послуг, на підтвердження чому надала відповідні квитанції. Зважаючи на те, що [PERSON] не є власником/співвласником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , не значиться там зареєстрованою та фактично не мешкає з 2003 року, не перебуває у договірних відносинах з АТ «Криворізька теплоцентраль», а тому не повинна нести відповідальність за оплату послуг, що надаються за цією адресою. Що стосується наданого розрахунку заборгованості, то представник відповідача зауважив, що така довідка не є первинним бухгалтерським документом, не містить усіх необхідних реквізитів, а тому сама по собі за відсутності інших доказів не може доводити наявність заборгованості та правильність її розрахунку. АТ «Криворізька теплоцентраль» не надано чіткого обґрунтування кожної зі складових заборгованості, у тому числі помісячних нарахувань. 31.07.2025 від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. надійшли письмові пояснення з долученням додаткових доказів з урахуванням заперечень, наведених представником відповідача Мушмуленко Ю.Д. у письмових поясненнях. Свої доводи по суті заперечень представник позивача мотивувала тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є АТ «Криворізька теплоцентраль», оскільки вищезазначений будинок є багатоповерховим, опалення до приміщення відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлових будинків і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію в належному їм приміщенні. Надання послуг з постачання теплової енергії до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] протягом дії опалювальних сезонів в межах періоду з 01.03.2021 до 31.10.2024 здійснювалось безперервно, що підтверджується відповідними актами про подачу та припинення теплоносія відповідно до рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та завершення опалювального сезону. Станом на дату пред`явлення позову до суду відповідач [PERSON] значилась зареєстрованою в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , відтак була споживачем послуг АТ «Криворізька теплоцентраль» і повинна нести солідарну відповідальність з їх оплати разом з власником та іншими споживачами. Нарахування проведене у чіткій відповідності до встановлених тарифів, обсягу споживання теплової енергії за фактичними показниками вузла комерційного обліку, встановленого на будинок [ADDRESS] . Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування судового засідання технічними засобами за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції представників позивача, відповідача [PERSON] , оскільки жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію учасників справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] . Так, за даними реєстру Криворізької міської територіальної громади станом на 06.02.2025 [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 05.11.2013, [PERSON] з 04.04.1996, [PERSON] з 02.10.2003. За даними АТ «Криворізька теплоцентраль», житлове приміщення перебуває у приватній власності, власником обліковується [PERSON] (знята з обліку 27.12.2012) та на її ім`я оформлено особовий рахунок № [NUMBER] . Відомості про зміну власника житлового приміщення та переоформлення особового рахунку в матеріалах справи відсутні. Хоча й відповідач [PERSON] вказувала, що власником житлового приміщення є саме її батько [PERSON] відповідач у справі, однак доказів на підтвердження цьому суду не надала. Відомості про реєстрацію права власності на житлове приміщення за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (відповідь №2187431 від 28.12.2025). Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог, суд також враховує той факт, що [PERSON] не є власником/співвласником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та з 21.03.2025 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з реєстру Криворізької міської територіальної громади від 21.03.2025. Аналогічні відомості наявні в Єдиному державному демографічному реєстрі (відповідь №2187454 від 28.12.2025). Посилання представника відповідача [PERSON] на той факт, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] вона фактично не мешкає з 2003 року, адже з 25.06.2003 фактично мешкає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чому надала копії актів від 26.03.2025, 02.04.2025, засвідчені ТОВ «Житлосервіс-КР», суд відхиляє як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору, виходячи з того, що згідно вимог чинного законодавства наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні та/або прав як власника / співвласника зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2019 у справі №756/10344/14. Слід також зауважити, що нарахування вартості послуг з централізованого постачання теплової енергії здійснюється не за кількістю зареєстрованих осіб, а за опалювальною площею житлового приміщення, а тому у даному випадку не має значення фактичне проживання в приміщенні осіб, які зареєстровані в цьому приміщенні. Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01.05.2021, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідачів не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц, від 18.09.2019 у справі №369/3682/16-ц, від 07.02.2024 у справі №372/2236/21, від 20.11.2024 у справі №463/6799/18). Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених ст.16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з березня 2021 року до жовтня 2024 року включно позивач нараховував споживачам плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів, опалювальної площі житлового приміщення 44,98 кв.м., відсутності пільг, субсидії та компенсації, однак споживачі кошти за вказані послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 22 315 грн. 95 коп. При цьому, в межах заявленого періоду жодних платежів споживачами внесено не було. Заборгованість по платі за абонентське обслуговування обліковується за період з 01.11.2021 до 31.01.2024 у розмірі 288 грн. 96 коп. У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу, суд встановив, що заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 22 315 грн. 95 коп. за період з 01.03.2021 до 31.10.2024 розрахована вірно, що підтверджується доказами у матеріалах справи. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак вважає вірним розмір збитків, нарахованих на заборгованість в розмірі 22 315 грн. 95 коп., що складає: інфляційні втрати 2 848 грн. 15 коп., 3% річних 712 грн. 74 коп. Позаяк, в умовах воєнного стану, введеного в Україні з 24.02.2022, у силу дію мораторію на нарахування збитків, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», що діяв з 24.02.2022 до 30.12.2023 відповідно до постанови КМУ від 29.12.2023 №1405, збитки на підставі ст.625 ЦК України на заборгованість до 30.12.2023 позивачем правомірно не нараховувались. Що стосується пені у сумі 699 грн. 47 коп., нарахованої з 30.12.2023 до 01.01.2025, то суд вважає, що її нарахування також є правомірним та проведене з урахуванням обмежень, пов`язаних з дією воєнного стану, введених Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено у новій редакції, яка передбачає скасування з 30.12.2023 урядом скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за виключенням територій, де ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Оскільки м. Кривий Ріг не належить до переліку таких територій, АТ «Криворізька теплоцентраль» вправі здійснювати нарахування пені на заборгованість, починаючи з 30.12.2023. Розмір нарахованої пені з 30.12.2023 до 01.01.2025 складає 699 грн. 47 коп., а наведений позивачем розрахунок є арифметично вірним. Посилання відповідача [PERSON] та її представника щодо незгоди з проведеними розрахунками суд оцінює критично, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні наявних у справі доказів, які не спростовані жодними доказами з боку відповідачів. Докази звернення відповідачів з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в матеріалах справи відсутні. Стороною відповідачів також не надано доказів звернення з приводу проведення перерахунків розміру нарахованих плат за надання послуг з централізованого опалення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості в житловому приміщенні відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 №151. Оскільки відповідачі не навели власного контррозрахунку суми боргу, не надали первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ними платежі (у разі їх наявності), виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість, оскільки вона розрахована АТ «Криворізька теплоцентраль» арифметично вірно, відображена у розрахунках, які викладено у зручній табличній формі та є арифметично правильними. Фактично усі наведені відповідачем [PERSON] у письмових поясненнях заперечення ґрунтуються на припущеннях, а відтак є дистракторними та не можуть спростовувати наданих позивачем доказів. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», в той час як стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, у зв`язку з чим суд вважає, що наданий позивачем письмовий доказ відповідає вимогам ст.95 ЦПК України. Зважаючи на те, що відповідачі отримували надані АТ «Криворізька теплоцентраль» послуги, однак не оплачували їх, з урахуванням доведеності заявленого боргу за зменшеним розміром вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення такої заборгованості з відповідачів. Оскільки зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг виникло у зв`язку із користуванням одним об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , тому вони мають неподільне зобов`язання зі сплати послуг за централізоване опалення зазначеної квартири, а відтак вказана сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожного окремо в рівних частках, на користь позивача по 1 009 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved