Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначено, що 07.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4275964, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 8200,00 грн, строком на 30 днів, із стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання останнім одноразового індикатора та надіслано на номер мобільного телефону відповідача. Право грошової вимоги за указаним кредитним договором переходило двічі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал»; від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр». Так, згідно останнього договору факторингу від 10.01.2023 року № 10-01/2023, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4275964 від 07.06.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 27040,67 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 18696,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору на момент відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн; заборгованість за комісіями - 0,00 грн; інфляційні збитки - 131,20 грн; нараховані 3% річних - 13,47 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 4275964 від 07.06.2021 року ТОВ «Коллект Центр» просило задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь товариства заявлену суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01.10.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідача [PERSON] належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: м.Дніпро, вул.Старий Вал, буд 150-152, судом скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією ШКІ [NUMBER] та, згідно з наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, судова кореспонденція була отримана відповідачем 10.10.2025 року. Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не надходила. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4275964, на умовах якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.6-10). Згідно п. 1.3 укладеного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 8200,00 грн. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п. 1.4 строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Пунктом 1.5 договору встановлено, що тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Відповідно до п. 2.1 укладеного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до довідки №3092/25 від 01.04.2025 року, ТОВ «Авентус Україна» повідомило, що згідно договорів відступлення прав вимог в тому числі щодо договору факторингу 04-02-01/2022 від 04.02.2022 року [PERSON] , ІПН № [NUMBER] , за договором № 4275964 підтверджено видачу на платіжну карту клієнта онлайн кредиту, право вимоги по яких було передано ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.19-21). Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» № 5554-ВП від 06.03.2025 року ТОВ «Авентус Україна» 07.06.2021 року перераховано на платіжну картку відповідача № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 8200,00 грн, номер транзакції: creditplus-19335125 (а.с.17 зворот - 18). Згідно з п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації) виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п. 1.1 договору). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 4275964 від 07.06.2021 року визначено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.10 зворот). Вказаний договір про надання споживчого кредиту № 4275964, додаток до нього та паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] його електронним підписом [NUMBER] . Зі змісту картки обліку ТОВ «Авентус Україна» за договором № 4275964 від 07.06.2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором в період з 07.06.2021 року по 03.02.2022 року становить 26896,00 грн, яка складається з: розмір заборгованості по тілу кредиту 8200,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 18696,00 грн. 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним Договором №4275964 від 07.06.2021 року, що уклали ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с.29-33, 37 зворот, 38, 39-40, 41). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Колект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним Договором №4275964 від 07.06.2021 року, що уклали ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с.42-47, 48 зворот, 50, 52 зворот-53, 54, 54 зворот-56, 57). Таким чином, ТОВ «Колект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач вважає, що [PERSON] порушив умови вищевказаного договору про надання споживчого кредиту і тому має заборгованість в розмірі 27040,67 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 8200,00 грн - тіло кредиту; 18696,00 грн - сума нарахованих процентів; 131,20 грн інфляційні збитки, 13,47 нараховані 3% річних (а.с.21 зворот-26 зворот, 27, 28). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що не виконання відповідачем умов кредитного договору порушило право позивача на повернення кредитних коштів, яке підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору № 4275964 від 07.06.2021 в сумі 8200,00 грн. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів з 07.06.2021 року (дата надання позики) по 07.07.2021 року (дата повернення позики (останній день). Згідно з пунктом 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонганція, відповідно до п. 4.3 договору. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи період пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт»(пункт 3.1 кредитного договору). Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору). Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача за кілька днів зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторона буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.п. 4.2 договору; 2) в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 договору. Відповідно до пункту 4.2.2 кредитного договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. Згідно п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Зі змісту картки обліку ТОВ «Авентус Україна» за договором № 4275964 від 07.06.2021 року вбачається, що [PERSON] 05.07.2021 року здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1355,46 грн, які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами. На підставі п. 1.4, 4.2 кредитного договору у зв`язку із здійсненням [PERSON] вищевказаної оплати відбулась продовження строку користування кредитом до 04.10.2021 року. Доказів, що відповідач після 04.10.2021 року свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав матеріали справи не містять, як і не містять угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір був автопролонговано на підставі п. 4.3 кредитного договору, а користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль. Отже, відсотки за користування кредитом в період з 07.06.2021 року по 04.10.2021 року становлять 18696 грн, а їх нарахування здійснено у відповідності до умов договору (8200 грн * 1,9 % / 100% * 120 днів (30 (строк кредитування) + 90 (строк автопролонгації) = 120 днів). Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Щодо стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ст. ст. 1049, 1050 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Тобто, застосування ст. 625 ЦК України є тим компенсаційним механізмом захисту кредитотавця від фінансових втрат в разі не виконання боржником свого обов`язку з повернення коштів в період визначений у договорі. Встановлено, що період дії кредитного договору розпочався 07.06.2021 року та продовжився до 04.10.2021 року. Отже, оскільки боржником до цього часу не погашено заборгованість за кредитним договором, то починаючи з 05.10.2021 року до 23.02.2022 року у позивача виникло право на компенсацію йому інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України. В такому разі, заявлена позивачем сума інфляційних збитків у розмірі 131,20 грн за період 02.2022 року та 3% річних у розмірі 13,47 грн за період з 04.02.2022 року по 23.02.2022 року підлягає стягненню з відповідача. Відповідачем не спростовано факту отримання ним кредиту, зокрема не надано відповідних виписок для спростування факту отримання кредитних коштів від кредитора на вказаний у кредитному договорі картковий рахунок. Жодних інших доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна» за вищезазначеним кредитним договором та розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Доказів погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором як позивачу, так і попереднім кредиторам, матеріали справи не містять. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд вважає вимоги ТОВ «Коллект Центр» доведеними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню та відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 8200,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 18696,00 грн, 3% річних - 13,47 грн, інфляційні збитки 131,20 грн, а всього 27040,67 грн. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У постановах Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16 зазначено, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved