Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») подав до суду позов [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 11.01.2025 [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») кредитний договір №23088-01/2025, відповідно до умов якого товариство надає клієнту кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 27.05.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27052025, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27052025 від 27.05.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22 990 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 940 грн - сума заборгованості за відсотками; 11 000 грн - сума заборгованості за штрафом; 550 грн сума комісії за видачу кредиту. 10.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит №8478933, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 12 838,53 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10,13 грн - сума заборгованості за відсотками; 8 800 грн сума заборгованості за пенею; 828,40 грн - сума комісії за видачу кредиту. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити. Процесуальні дії в справі. Ухвалою судді від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі на 28.11.2025. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 28.11.2025 розгляд справи відкладено. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що визнає суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками, проте з сумою заборгованості за штрафом/пенею та за комісією не погоджується, просить у позові в цівй частині відмовити. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 11.01.2025 [PERSON] уклала з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» кредитний договір №23088-01/2025, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 500 грн строком на 120 днів, кінцева дата погашення кредиту 10.05.2025. За коритування кредитом нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 550 грн. Тип процентної ставки фіксована. Тип комісії одноразова комісія. Відповідач підписав вказані документи з використанням електронного підпису. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 11.01.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснило переказ коштів у сумі 5 500 грн на рахунок маска-картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 621246651. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №№23088-01/2025 від 11.01.2025, прострочена заборгованість за кредитом становить 22 990 грн., з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 940 грн - сума заборгованості за відсотками; 11 000 грн - сума заборгованості за штрафом; 550 грн сума комісії за видачу кредиту. Відповідно до договору факторингу №27052025 від 27.05.2025, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників від 27.05.2025, за договором факторингу №27052025 від 27.05.2025, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 4 392 та права вимоги боргу від позичальників . Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №27052025 від 27.05.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №23088-01/2025 у розмірі 22 990 грн., з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 940 грн - сума заборгованості за відсотками; 11 000 грн - сума заборгованості за штрафом; 550 грн сума комісії за видачу кредиту. 10.12.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит №8478933, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 900 грн строком на 30 днів, денна процентна ставка 0,70%, пеня 5% на / день. Відповідач підписав вказані документи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 558547. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8478933 від 10.12.2024, прострочена заборгованість за кредитом становить 12 838,53 грн., з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10,13 грн - сума заборгованості за відсотками; 8 800 грн сума заборгованості за пенею; 828,40 грн - сума комісії за видачу кредиту. Відповідно до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників від 27.03.2025, за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 4 019 та права вимоги боргу від позичальників . Відповідно до реєстру боржників №3 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 12 838,53 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10,13 грн - сума заборгованості за відсотками; 8 800 грн сума заборгованості за пенею; 828,40 грн - сума комісії за видачу кредиту. Норми права, які застосував суд У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено сторонами не спростовано, що 11.01.2025 [PERSON] уклала з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» кредитний договір №23088-01/2025, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 5 500 грн строком на 120 днів Надалі 10.12.2024 уклала з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір надання коштів у кредит №8478933, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 1900 грн строком на 30 днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №8478933, 10.12.2024 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило переказ грошових коштів у сумі 1 900 грн, а 18.12.2024 у сумі 2 900 грн. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодився з умовами договору. Однак, відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала. Надаючи оцінку сумі заборгованості щодо тіла кредиту та нарахованих процентів, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Щодо нарахування суми заборгованості за штрафом, пенею та комісії за надання кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, відповідно до Закону України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки неустойку в розмірі 19 000 грн, з яких: 11 000 грн - за кредитним договором №23088-01/2025 від 11.01.2025, нарахованої за період 10.02.2025-10.05.2025; 8 000 грн - за кредитним договором №8478933 від 10.12.2024, нарахованої за період з 09.01.2025-17.02.2025. Відтак, враховуючи положення Цивільного кодексу України, відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за штрафом та пенею. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача також просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 550 грн. за кредитним договором №23088-01/2025 від 11.01.2025, 828,40 грн за кредитним договором №8478933 від 10.12.2024. Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з частинами 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов кредитного договору №23088-01/2025 від 11.01.2025 та кредитного договору №8478933 від 10.12.2024 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 10% та 20,71% відповідно, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, положення кредитного договору №23088-01/2025 від 11.01.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 550 грн, та положення кредитного договору №8478933 від 10.12.2024 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 828,40 грн, суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1 348,40 грн (550 грн - за кредитним договором №23088-01/2025 від 11.01.2025 та 828,40 грн - за кредитним договором №8478933 від 10.12.2024). Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу та відсотками.

Outcome: partial