Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторони позивача 1.1. [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білецька Інна Миколаївна, звернулась 16.10.2025 до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Володимирської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай). Позовна заява надійшла до суду 16.10.2025 (вх. № 4299/2025). 1.2. Позивачка зазначає, що вона з 1963 року була колгоспницею, мала дошлюбне прізвище [PERSON] , у неї виникло право на земельну частку (пай) у КСП «Західний Буг» колишнього Іваничівського району Волинської області. [PERSON] було видано сертифікат серії ВЛ № 016074 на право на земельну частку (пай) розміром 3,12 умовних кадастрових гектарів, на землях колишнього КСП «Західний Буг», вказаний сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 25.07.1996 за № 1510. У 2024 році позивачка вирішила реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набуття права власності на землю, саме тоді [PERSON] виявила, що оригінал сертифіката серії ВЛ № 016074 на право на земельну частку (пай) розміром 3,12 умовних кадастрових гектарів було втрачено. 1.3. Позивачка звернулась за отриманням професійної правничої допомоги до адвоката, адвокатом були направлені запити до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, до Поромівської сільської ради задля підтвердження права [PERSON] на земельну частку (пай). Згідно з довідкою Поромівської сільської ради від 11.11.2024 № 658/01-14 на підставі схеми поділу колективної власності СВК «Захід Агро Буг» за позивачкою обліковується земельна частка (пай), зокрема: рілля № 35, багаторічні насадження № 85, сінокіс № 230. ГУ Держгеокадастру у Волинській області в листах від 27.01.2025 підтвердило належність [PERSON] земельної частки (паю) на підставі відповідного сертифіката, оригінал цього документа на теперішній час в установі відсутній, сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались в одному примірнику, тому видати дублікат документа неможливо. Державний акт на право приватної власності на землю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] не видавався. 1.4. Позивачка позбавлена можливості здійснити подальше оформлення своїх майнових прав на землю в позасудовому порядку, оскільки документ, котрий посвідчував її право на земельну частку (пай) не зберігся, дублікат цього документа отримати неможливо. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 3,12 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж у натурі, розташовану на землях колишнього КСП «Західний Буг». 1.5. За клопотанням представниці позивачки адвоката Білецької І.М. ухвалою суду від 01.12.2025 було залучено до участі у справі № 156/1265/25 як співвідповідачів Головне управління Держгеокадастру у Волинській області та Поромівську сільську раду Володимирського району Волинської області. 1.6. Позивачку [PERSON] , її представницю адвоката Білецьку І.М. було повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі № 156/1265/25. Позивачка та її представниця не прибули для участі в судових засіданнях, представниця позивачки подала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі та без участі [PERSON] , де вказала про цілковите підтримання заявлених позовних вимог (а. с. 29-30). 2. Стислий виклад позиції відповідачів 2.1. Першого відповідача Володимирську районну державну адміністрацію Волинської області - було повідомлено належним чином про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, відзиву на позов відповідачем до суду не було подано. 2.2. Другого відповідача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області - було повідомлено належним чином про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі. В.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській області Волчок С.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються, зокрема, працівникам цих підприємств, установ, організацій, пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію таких земель приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням цих підприємств, установ, організацій. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. На підставі ст. 5 згаданого Закону саме сільські, селищні, міські ради розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), уточнюють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, котрі підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв) тощо. Тож, на думку представника, ГУ Держгеокадастру у Волинській області не наділене повноваженнями щодо визнання права на земельну частку (пай), не є учасником правовідносин, з яких у позивачки виникає право на звернення до суду. Представник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, оскільки вказана установа не є належним відповідачем у цій справі. 2.3. У судовому засіданні 29.12.2025 представниця другого відповідача Ковальчук О.В. підтримала позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву, заперечувала проти позову та посилалась на аргументи, аналогічні викладеним у відзиві, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, оскільки вказана установа не є належним відповідачем у розглядуваній справі. 2.4. Третього відповідача Поромівську сільську раду - було повідомлено належним чином про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, висловлено клопотання щодо здійснення розгляду справи без участі такого представника, сторона відповідача не заперечувала проти задоволення позову. Відзиву на позов третім відповідачем до суду не було подано. 3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі 3.1. Ухвалою судді від 20.10.2025 прийнято до розгляду позов [PERSON] до Володимирської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай), відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.12.2025 на 11 год 00 хв. 3.2. Ухвалою суду від 01.12.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 29.12.2025 на 13 год 30 хв, витребувані з ГУ Держгеокадастру у Волинській області, з Державного архіву Волинської області документи, котрі можуть засвідчувати право позивачки на земельну частку (пай). Цією ж ухвалою суду було задоволено клопотання сторони позивача щодо зміни суб`єктного складу учасників справи, залучено до участі у справі № 156/1265/25 як співвідповідачів Головне управління Держгеокадастру у Волинській області та Поромівську сільську раду Володимирського району Волинської області. 3.3. Від в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській області 18.12.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшло до суду клопотання про забезпечення участі представника другого відповідача у судовому розгляді справи № 156/1265/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою судді від 24.12.2025 таке клопотання було задоволено. 4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі 4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4.3. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 4.4. Позивачка [PERSON] народилась [INFO] у с. Оса Турійського району Волинської області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6-7). Позивачка 04.12.1983 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 8). [PERSON] з 1963 року працювала в колгоспі «Шлях до комунізму» Турійського району Волинської області, згодом була прийнята у члени колгоспу імені Ілліча Іваничівського району Волинської області, що підтверджено записами в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] , заповненої з 10.01.1964 (а. с. 9-10). 4.5. Згідно з довідкою виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 11.11.2024 № 658/01-14 на підставі «Схеми поділу земель колективної власності СВК «Захід Агро Буг» на земельні частки (паї) Поромівської сільської ради» передбачені громадянці [PERSON] ділянки: рілля № [NUMBER] , багаторічні насадження № 85, сінокіс № [NUMBER] (а. с. 11-12). 4.6. За повідомленням Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру від 03.12.2024 0-3-0.331-2102/354-24 розмір земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності колишньої асоціації пайовиків «Західний Буг» колишнього Іваничівського району Волинської області, право на яку належить [PERSON] на підставі сертифікату серії ВЛ № 016074, становить 3,12 умовних кадастрових гектарів, а її грошова оцінка 6280,79 грн. (а. с. 16). У Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) міститься запис від 25.07.1996 за № 1510 про реєстрацію сертифіката серії ВЛ № 016074 на ім`я [PERSON] (а. с. 17в). 4.7. За повідомленням ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27.01.2025 № 29-3-0.31-165/2-25 [PERSON] має право на земельну частку (пай) у КСП «Західний Буг» колишнього Іваничівського району Волинської області, згідно з сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВЛ № 016074, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 25.07.1996 за № 1510 (а. с. 14). Вартість земельної частки (паю) по КСП «Західний Буг» станом на 01.01.2025 складає 7034,48 грн., розмір земельної частки (паю) складає 3,12 умовних кадастрових гектарів. Оригінал сертифіката на земельну частку (пай) серії ВЛ № 016074 на теперішній час в установі відсутній, сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались в одному примірнику, тому видати дублікат документа неможливо. Державний акт на право приватної власності на землю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] не видавався. 4.8. Із супровідним листом від 11.12.2025 № 9-3-0.31-4519/2-25 ГУ Держгеокадастру у Волинській області на запит суду надало засвідчену копію Державного акта на право колективної власності на землю серії ВЛ № 27, виданого Асоціації пайовиків «Західний Буг», для сільськогосподарського використання, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 179 від 05.04.1996, та список громадян членів асоціації пайовиків, котрі мають право на земельну частку (пай) (а. с. 46-57). У згаданому списку громадян під номером 128 значиться « [PERSON] » (а. с. 51). 4.9. За повідомленням Державного архіву Волинської області від 12.12.2025 № 654/01.25, наданим на запит суду, у перевірених архівних документах не виявлено рішення Іваничівської районної ради про державного акта на право колективної власності на землю КСП «Західний Буг» Іваничівського району Волинської області; документи Іваничівської районної державної адміністрації до Державного архіву Волинської області на зберігання не надходили, тому надати копію розпорядження про видачу сертифіката про право на земельну частку (пай) за 1995-1999 роки на ім`я [PERSON] , [INFO] , немає можливості (а. с. 44). 5. Оцінка суду 5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені позивачкою [PERSON] , суд зазначає про таке. 5.2. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 5.3. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним. 5.4. Згідно зі ст. 14 Основного Закону земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. 5.5. Нормами ст. 1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (зі змінами) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. 5.6. Відповідно до ст. 2 згаданого Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, котрі посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). 5.7. За змістом ст. 22, 23 Земельного кодексу (ЗК) України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. 5.8. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. 5.9. Згідно з п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. 5.10. Відповідно до п. 2 згаданого Указу Президента України право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 5.11. Отже, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Саме така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 181/257/19 (провадження № 61-19430св20). 5.12. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. 5.13. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 листа Верховного Суду України від 29.10.2008 № 19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», за яким право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 5.14. Під час розгляду цивільної справи № 156/1265/25 судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, з 1963 року вступила в члени колгоспу «Шлях до комунізму» Турійського району Волинської області, в подальшому була членом колгоспу імені Ілліча Іваничівського району Волинської області, з 06.04.1999 є пенсіонеркою за віком. 5.15. Позивачка була членом Асоціації пайовиків «Західний Буг» Поромівської сільської ради на час паювання земель, асоціація пайовиків отримала державний акт на право колективної власності на землю серії ВЛ № 27, [PERSON] була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. 5.16. З урахуванням відомостей про особу позивачки, викладених у паспорті громадянки України, виданому на її ім`я, у трудовій книжці колгоспника, в інформаційних довідках ГУ Держгеокадастру у Волинській області, у списку осіб, доданому до Державного акта на право колективної власності на землю серії ВЛ № 25, виданого Асоціації пайовиків «Західний Буг», суд встановив, що [PERSON] має право на земельну частку (пай). 5.17. Позивачці видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 016074, сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.07.1996 за № 1510. З причини втрати [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) відповідне майнове право позивачки оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). 5.18. Право власності на майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). 5.19. З приводу висловлених представниками ГУ Держгеокадастру у Волинській області заперечень щодо задоволення позову [PERSON] суд зазначає про таке. 5.20. У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. 5.21. Згідно з ч.1 ст. 17 Земельного кодексу України (в ред. Закону від 13.03.1992 № 2196-ХІІ), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. 5.22. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України, який набрав чинності з 01.01.2002, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 5.23. У п. 12 Перехідних положень ЗК України (в ред. на час набрання чинності цим Кодексом), передбачалось, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. 5.24. З огляду на повноваження, визначені у ст. 122 ЗК України, саме районні державні адміністрації у період з 01.01.2002 до 31.12.2012 були розпорядниками земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, в тому числі земель запасу відповідної сільської ради. 5.25. Відповідно до вимог Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (чинний з 01.01.2013), землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. 5.26. Згідно з п. 3,4 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 06.09.2012 № 5245-VI з дня набрання ним чинності в державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» п.3 цього розділу Закону. 5.27. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. 5.28. Отже, згідно з положеннями ст. 15-1, 122 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 5.29. За змістом п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (зі змінами), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Координацію роботи Держгеокадастру забезпечує Міністр економіки, довкілля та сільського господарства. 5.30. Згідно з п.4 вказаного Положення Держгеокадастр організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, зокрема, за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. 5.31. Згідно з підпунктом 16 п. 4 Положення про Головне управління Державного кадастру у Волинській області, затв. наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603 (в ред. наказу від 08.03.2023 № 85), що є у відкритому доступі на офіційному вебсайті (режим доступу: https://volynska.land.gov.ua/wp-content/uploads/2018/01/polozhennya-gu-2023.pdf)вказане Управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, на території Волинської області. 5.32. Таким чином, відповідачами у справах про визнання права на нерухоме майно, щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, можуть бути органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, розпорядження таким майном. Тож ГУ Держгеокадастру у Волинській області, до повноважень якого належить питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, є належним відповідачем у справі за позовом про визнання права на земельну частку (пай). 5.33. Аналогічні правові позиції висловлені у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 171/2030/17 (провадження № 61-562св19), у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 181/950/17 (провадження № 61-11562св19), у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 731/92/20 (провадження № 61-12886св20). З цих підстав суд відхиляє заперечення другого відповідача щодо суб`єктного складу учасників справи, висловлені у відзиві на позовну заяву. 5.34. Ураховуючи, що позивачка фактично має право на земельну частку (пай) після розпаювання земель колишньої Асоціації пайовиків «Західний Буг», втратила виданий їй сертифікат на земельну частку (пай), на теперішній час не може здійснити подальше оформлення належного їй права на землю через відсутність правовстановлюючого документа, не може отримати дублікат сертифіката на земельну частку (пай) з причини припинення видачі такого типу документів державними установами, державний акт на право приватної власності на землю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) позивачці раніше не видавався, право [PERSON] підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню. Такий спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, при цьому визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved