Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

У вересні 2025 позивач - акціонерне товариство «Таксомбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 19.07.2022 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №9085902266. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 55177, 50 грн., які відповідач зобов`язалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 01.09.2021 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та акціонерним товариством «Таксомбанк» укладено договір факторингу № 01/09/21, відповідно до умов якого ТОВ «Центр фінансових рішень» відступило, акціонерне товариство «Таксомбанк» прийняло права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 9085902266 від 19.07.2022 року. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 69630, 66 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 22.09.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2022 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №9085902266. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 55177, 50 грн., які відповідач зобов`язалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 01.09.2021 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та акціонерним товариством «Таксомбанк» укладено договір факторингу № 01/09/21, відповідно до умов якого ТОВ «Центр фінансових рішень» відступило, акціонерне товариство «Таксомбанк» прийняло права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 9085902266 від 19.07.2022 року. [PERSON] умови договору щодо повернення коштів не виконала та за розрахунком позивача, станом на 12.05.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № 9085902266 від 19.07.2022 року у розмірі 69630,66 грн., з яких: 53533,66 грн. заборгованість за основною сумою отриманого кредиту, 2, 74 грн. - заборгованість по річним процентам, 16094, 26 грн. заборгованість по щомісячним процентам. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач умови договору не виконала. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача, який набув права грошової вимоги до відповідача згідно договору факторингу . Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2422, 40 грн. судового збору. Вимоги позивача задоволені повністю, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422, 40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved