Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] , через свого представника, [PERSON] , звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, обгрунтовуючи її тим, що [PERSON] є батьком заявника, який за своє життя заповів все належне йому майно. 20.08.2025 батько заявника, [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер у місті Маріуполь Донецької області, про це стало відомо з фото свідоцтва про смерть, посвідчення про поховання, довідки про смерть. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України, та реалізації права заявника на спадкування майна, що належало померлому. Ухвалою суду від 23.12.2025 заяву залишено без руху, надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх виправлення. Представником позивача, адвокатом Гаранською У.В., 25.12.2025 надано суду заяву про усунення недоліків разом з підтвердженням сплати судового збору. Ухвалою суду від 26.12.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У заяві про встановлення факту смерті міститься заява про розгляд справи без участі заявника та представника заявника. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, не скористався правом подати заперечення на заяву, тому суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У матеріалах справи міститься свідоцтво про народження [PERSON] , видане Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 16.03.1974, актовий запис №17, який народився [INFO] , де у графі «батько» зазначений [PERSON] . Крім того, заявником надано паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 29.05.1997 Кам`янсько-Дніпровським РВ УМВС України в Запорізькій області, та заповіт [PERSON] від 02.07.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 8462, де спадкоємцем призначено [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи містять «Свидетельство о смерти [PERSON] , умершего [INFO] , серии [NUMBER] место смерти росийская федерация, Донецкая народная республика, г. Мариуполь, о чем 22.08.2025 составлена запись акта о смерти №170259930001802630003 Мариупольским городским отделом записи актов граджанского состояния Управления ЗАГС Донецком народной республики» (російською мовою); «справку о смерти № С-06187, запись акта №170259930001802630003 от 22.08.2025, составлена Мариупольским городским отделом записи актов гражданского состояния Управления ЗАГС Донецкой народной республики» (російською мовою). За приписами ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заявник є сином померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , відтак, має право на звернення до суду із відповідною заявою, оскільки встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , безпосередньо впливає на його права та законні інтереси. Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до вказаного переліку територія м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади, Донецької області, є тимчасово окупованою російською федерацією територія України. Оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Разом з цим, відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), Молдови та росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and russia"), які ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе взяти до уваги копію свідоцтва про смерть, надану заявником, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи. Враховуючи практику ЄСПЛ, беручи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із смертю батька, що чинним законодавством не передбаченого іншої можливості державної реєстрації смерті особи на тимчасово окупованій території України, окрім встановлення факту смерті, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Згідно з вимогами ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 19 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 5, 258, 259, 264, 317, 319 354 ЦПК України, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, суд

Outcome: approved