Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» через свого представника Супрун Є.В. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.12.2021 між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі по тексту АТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 1002041532401, на підставі якого відповідач отримала кредит у сумі 9 800 грн, та 10.02.2022 кредитний договір №1002090961601, за яким відповідачу надано кредит в сумі 10 001 грн. Представник банку стверджує, що відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує довготривалий строк. Станом на 09.04.2025 заборгованість за договором № 1002041532401 від 09.12.2021 склала 19 537,86 грн, з яких: 8 778,18 грн заборгованість за кредитом, 2,16 грн заборгованість за процентами, 10 757,52 грн заборгованість за комісією. Розмір заборгованості за кредитним договором №1002090961601 від 10.02.2022 становить 18 924,06 грн, у тому числі: 10 001 грн заборгованість за кредитом, 2,61 грн заборгованість за процентами, 8 920,45 грн заборгованість за комісією. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 38 461,92 грн. Даний борг та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп позивач просить стягнути із відповідача. Постановленою 02.10.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, від її отримання адресат відмовилась. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Постановленою 08.01.2026 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою вирішено провести заочний розгляд справи. Оскільки справа розглянута без участі сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків і такого рішення. Судом встановлено, що 09.12.2021 відповідач [PERSON] подала заяву №1002041532401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тим самим беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» за адресою pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть їй бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У вказаній вище заяві відповідач просила надати їй споживчий кредит на таких умовах: - цільове призначення кредиту: загальні споживчі цілі; сплата разової комісії банку; - сума 9 800 гривень, надається на загальні споживчі цілі; - строк - 24 місяці; - розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4,99 %; - розмір процентної ставки 0,010 % річних; - спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ на рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ», код отримувача 2610605361, отримувач [PERSON] ; - схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Відповідно до графіку платежів, що міститься у заяві: платіжний період становить із 09.12.2021 по 09.12.2023; дата платежу до 9 числа кожного календарного місяця; розмір щомісячного платежу складає 897,40 грн щомісячно та 897,12 грн (останній платіж). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначена у розмірі 489,02 грн щомісячно. 09.12.2021 сторони підписали паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви №1002041532401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09.12.2021. На підтвердження факту перерахування коштів в сумі 9800 грн позивач АТ «ПУМБ» надав суду платіжну інструкцією № TR.54368230.54074.8810 від 09.12.2021. Згідно підписаної 10.02.2022 [PERSON] заяви №1002090961601 відповідач прийняла публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ». Підписанням заяви сторони обумовили надання відповідачу споживчого кредиту у розмірі 10 001 грн строком на 24 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 0,010% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості за ставкою 3,99%. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами), спосіб надання кредиту банківський переказ на рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ», код отримувача 2610605361, отримувач [PERSON] . Відповідно до графіку платежів за договором №1002090961601 щомісячний платіж становить 815,79 грн, а останній 815,71 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначена договором у розмірі 9 576,96 грн або 399,04 грн щомісячно. Датований 10.02.2022 та підписаний сторонами паспорт споживчого кредиту містить інформацію про умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення та інші умови, що відповідають умовам кредитного договору. Факт перерахування грошових коштів відповідачу у сумі 10 001 грн згідно договору №1002090961601 від 10.02.2022 підтверджено наданою суду платіжною інструкцією №TR.55878121.68861.8810 від 10.02.2022. Із наведеного вище вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами 09.12.2021 та 10.02.2022 кредитних договорів та отримання відповідачем кредитних коштів на споживчі цілі в загальній сумі 19 801 грн, грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,010% річних. До позовної заяви долучено публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджено протоколом правління АТ «ПУМБ» №874 від 26.10.2021. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 09.04.2025 борг становив 38 461,92 грн: - по кредитному договору від 09.12.2021 № 1002041532401 19 537,86 грн, з яких: 8778,18 грн заборгованість за кредитом; 2.16 грн заборгованість за процентами; 10 757,52 грн заборгованість за комісією; - по кредитному договору від 10.02.2022 № 1002090961601 18 924,06 грн, з яких: 10001 грн заборгованість за кредитом; 2,61 грн заборгованість за процентами; 8 920,45 грн заборгованість за комісією. Банком на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про наявну заборгованість в розмірі 38 461,92 грн та про добровільне виконання зобов`язань перед банком, проте заходи досудового врегулювання спору виявилися безрезультатними. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які врегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідач в судові засідання не з`явилася, відзив на позов не подала, факт отримання кредиту не заперечувала, а тому суд виснує про доведеність укладення кредитного договору між сторонами та отримання [PERSON] кредитних коштів. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів. У матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1002041532401 від 09.12.2021 та № 1002090961601 від 10.02.2022, деталізовані складові загальної вартості кредиту та графік платежів. Отже, сторони погодили умови кредитного договору щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, передбачили сплату процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів. За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 598, 599 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст.631 ч. 1, 4 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Оскільки відповідач порушила свої зобов`язання щодо сплати належних з неї коштів за кредитними договорами, позивач 10.04.2025 надіслав на її адресу письмову вимогу про погашення усієї суми боргу № КНО-44.2.2/580, суд констатує, що кредитор має право на стягнення з боржника заборгованості по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами за договорами. При вирішенні спору в частині стягнення із відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, суд виходить із такого. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесене щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами договору № 1002041532401 від 09.12.2021 передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 4,99% від суми кредиту або 897,10 грн щомісячно, а за договором № 1002090961601 від 10.02.2022 комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначена у розмірі 3,99%, що становить 399,04 грн щомісячно. Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена і в графіках платежів. При цьому, в кредитних договорах не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування). Отже, суд приходить до висновку, що банк не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, а тому їх положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення комісії в розмірі 10 757,52 грн за договором № 1002041532401 від 09.12.2021 та 8 920,45 грн за договором №1002090961601 від 10.02.2022 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому, сплачена відповідачем за договором № 1002041532401 від 09.12.2021 комісія в сумі 978,96 грн підлягає зарахуванню у погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, дослідженням наданих позивачем доказів, суд встановив, що відповідач за договором № 1002041532401 від 09.12.2021 заборгувала позивачеві 7 801,38 грн: 8 778,18 грн (заборгованість за кредитом) + 2.16 грн (заборгованість за процентами) 978,96 грн (сплачена відповідачем комісія). Заборгованість за договором від 10.02.2022 № 1002090961601 становить 10 003,61 грн, з яких: 10 001 грн заборгованість за кредитом, 2,61 грн заборгованість за процентами. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлені вимоги підлягають задоволенню на 46,29 % (17804,99*100/38461,92), на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 1 121,32 грн судового збору (2422,40грн*46,29%). На підставі викладеного та

Outcome: partial