Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Представник ТОВ ФК «Ейс» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №00-9802692 від 30 травня 2024 року у розмірі 40328,72 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено в електронній формі договір № 00-9802692, на суму 10670,00 грн. з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. На виконання умов Кредитного договору 30 травня 2024 року кредитодавець ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 20 січня 2025 року між ТОВ ФК «Ейс» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило на користь ТОВ ФК «Ейс» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №00-9802692. Таким чином, ТОВ ФК «Ейс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №00-9802692. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором №00-9802692 від 30 травня 2024 року у сумі 40328,72 грн, з яких: 10670,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 29658,72 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту, позивач просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року справу №687/1061/25 передану за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи по суті за даним позовом без виклику сторін. Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву до суду не направив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку. Так, 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено в електронній формі договір № 00-9802692, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора 50979 за умовами якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії із встановленням ліміту 9700,00 грн., строком на 360 днів з кінцевим терміном повернення 25 травня 2025 року (п.1.2, 1.3 Договору). Нараховані проценти позичальник зобов`язаний оплачувати в періодичну дату оплати процентів, а саме 24 червня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати протягом строку кредитування (п.1.4 Договору). Стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.5.1 Договору). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10.00%від суми кредиту , що складає 970,00 грн. (п.1.6 Договору). Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 1.5 % ( п.1.7, 1.7.1 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення становить 9598,20%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору 62002,40 грн (п.1.8, 1.9 Договору). Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Платежі Онлайн», 30 травня 2024 року о 14:07:26 здійснило переказ грошових коштів в сумі 9700.00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 41706-72444-88324, код авторизації 938514. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши на платіжну карту відповідача № [NUMBER] суму кредиту - 9700,00 гривень. Вказане підтверджується випискою по рахунку та листом АТ «Універсал Банк», який є банком емітентом даної платіжної картки. 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило на користь ТОВ ФК «Ейс» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №00-9802692. На виконання договору факторингу ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ ФК «Ейс» підписали реєстр прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року до ТОВ ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-980/2692 від 30 травня 2024 року на загальну суму 40328,72 грн, що складається з 10670 грн. заборгованості за тілом кредиту 29658,72 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом та 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Таким чином, за вказаним договором факторингу до позивача перейшло право вимоги за зобов`язанням відповідача по вищевказаному договору. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору. Доказів на його спростування матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 40328,72 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених ТОВ ФК «Ейс» витрат на правничу допомогу представник позивача долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та Адвокатським бюро «Соломко та Партнери», протоколом погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг №20/08/25-01 від 01 жовтня 2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 7000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатським бюро роботою у цій справі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial