Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7368349 від 30.11.2022 року у розмірі 34000 грн., а також 2 422 грн.40 коп. судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 30.11.2022 року між фізичною особою позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 738349, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 738349 від 30.11.2022 р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору, кошти не повернув. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 738349 від 30.11.2022 року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. Пункт 7.1. Кредитного договору № 738349 від 30.11.2022 року визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника. Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 738349 Позичальника від 30.11.2022 року, що заповнена Відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору, 27.02.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №91-МЛ від 27.02.2023 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 738349 від 30.11.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 34000 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №91-МЛ від 27.02.2023 р. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків- 23500 грн., прострочена заборгованість за комісією-500 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 22357072/6819 від 13.05.2025 р., проте вказану заборгованість відповідачем так і не погашено. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 серпня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.60-61 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням про вручення, однак судова повістка на 18.09.2025 р. повернулась до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.47-48), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, на 03.12.2025 р. відповідач отримав судову повістку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправленя (а.с.59) Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 30.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 7368349, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Строк надання кредиту 100 днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 100 грн., які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27 000 грн., які нараховуються за стандартною ставкою від фактичного залишку кредиту за кожень день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 500 грн., які нараховуються за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використання картки [NUMBER] (а.с.11-16). Крім того, відповідач ознайомився з умовами кредитного договору підписавши паспорт споживчого кредиту № 7368349 (а.с.17). З довідки ТОВ «Мілоан» вбачається, що [PERSON] кредитний договір підписаний із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором F72069 (а.с.18). Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму, що підтверджується Платіжним дорученням 88100569 від 30.11.2022 року на суму 10000 грн. (а.с.19 зворот). Пункт 7.1. Кредитного договору визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір № 7368349 від 30.11.2022 відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором . З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 7368349 Позичальника від 30.11.2022 року, що заповнена Відповідачем (а.с.18 зворот). Відповідно до п. 3.2.6. Кредитного договору № 7368349 від 30.11.2022 Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 27.02.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №91-МЛ (а.с.21-26). Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 7224685 від 23.02.2024 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27.02.2023 р. (а.с.30 зворот). Сума заборгованості відповідача становить 34000 грн., яка складається з 10000 грн. прострочене тіло кредиту, 23500 грн. прострочені відсотки, 500 грн. заборгованість за комісіями, що слідує з Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7224685 від 23.02.2024 р. (а.с.62). Позивачем відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22357072/6819 від 13.05.2025 р., проте вказану заборгованість відповідачем так і не погашено (а.с.31). Відповідно до ч.1ст.512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за вказаним кредитним договором. За змістом ст.ст.3,6,627 ЦК України діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 7368349 від 30.11.2022 р. у розмірі 34000 грн., яка складається з 10000 грн. прострочене тіло кредиту, 23500 грн. прострочені відсотки, 500 грн. заборгованість за комісіями. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №0605 від 06.05.2025 р., Акт № 200 надання послуг від 20.05.2025 р., детальний опис надання послуг до Акту № 200 від 20.05.2025 р. за договором про надання правової (правничої) допомоги 3 065 (а.с.32-34). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3500 грн., що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, та підлягають стягненню з [PERSON] . Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 2422,40 грн., що була сплачена позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved