Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі - ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021року в сумі 62 150,15 грн. Свій позов мотивувало тим, що 13.08.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] було укладено кредитний договір №22031000527504, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 37200,00 грн, а [PERSON] зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому договором. Строк кредитування становить 24місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 13.08.2023 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Позивач зазначає, що одночасно з укладенням кредитного договору [PERSON] уклав з «Уніка Життя» договір добровільного страхування життя від 13.08.2021 року, розмір страхового платежу за яким становить 7200,00 грн, вигодонабувачем за цим договором є банк, оскільки [PERSON] доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. Після укладення кредитного договору товариство свої зобов`язання виконано і зарахувало на банківський рахунок клієнта грошові кошти у визначеному договором розмірі, з яких сплатило на рахунок «Уніка Життя» страховий платіж від імені клієнта в сумі 7200,00 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] лише частково виконала зобов`язання, сплатила банку 16900 грн. На підставі самостійного рішення банку з 01 березня 2022 року були запроваджені «кредитні канікули», протягом яких клієнт мав право правомірно не сплачувати кошти на погашення основного боргу, кінцевий строк виконання зобов`язань клієнта перед банком з повернення основного боргу продовжився і мав спливати не в дату закінчення строку кредитування, а пізніше пропорційно строку тривалості «кредитних канікул», але лише за умови належного виконання клієнтом своїх кредитних зобов`язань за договором. Однак відповідач ні протягом строку «кредитних канікул», ні після його закінчення належним чином умови кредитного договору не виконував, не сплачував узгоджені платежі на його погашення. У зв`язку з чим, станом на 27.09.2023 року, у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 62150,15 грн, з яких: 33320,15 грн залишок простроченого кредиту, 28 830 грн - залишок прострочених комісій. 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/24, відповідно до якого товариство набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021 року в сумі 62 150,15 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021 року в сумі 62 150,15 грн, 2422,40 грн судового збору та 7200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення позову, вказуючи, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пунктів 2.1, 3.1 кредитного договору № 22031000527504 від 13 серпня 2021року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. Отже, положення кредитного договору № 22031000527504 від 13 серпня 2021року щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. Враховуючи вищевикладене вимога позивача про стягнення з відповідача 28 830 грн заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Крім того, за період з 13.08.2021 року по 10.04.2024 року позивачем стягнуто з відповідача комісію в розмірі 7812 грн. Дана сума в силу нікчемності комісії має бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Стягнути з Товариства з обмеженою відповід?альністю «САНФОРД КАПІТАЛ" на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч ) грн. 00 коп Користуючись своїм правом подання відповіді на відзив, позивач заперечує щодо тверджень представника відповідача, вказуючи, що економічний сенс діяльності Банку з надання коштів у кредит полягає в отримання прибутку, який буде адекватним до можливих ризиків, зокрема пов`язаних зі зміною економічної ситуації та можливого неповернення вказаних коштів недобросовісним позивальником. Таким чином, укладаючи кредитний договір з Відповідачем і надаючи йому строком на 2 роки грошові кошти в валюті гривня в сумі 37 200 грн. Банк на підставі принципів справедливості, добросовісності і розумності, на які доречи посилається Відповідач, мав всі підстави розраховувати на отримання прибутку на високому рівні, оскільки його ризики є очевидно високими. Оскільки розмір процентів за користування кредитом, що встановлений Кредитним договором по ставці 0,001% річних є нікчемно малим і очевидно носить символічний характер, то є цілком зрозумілим, що за рахунок вказаних процентів Банк не отримує жодного істотного прибутку і операція з надання кредиту під такий відсоток не має економічного сенсу. Проте Банк є суб`єктом підприємницької діяльності, що дії на власний ризик і з метою отримання прибутку. Таким чином, є цілком логічним, що Банк все ж має право отримати прибуток від надання коштів у кредит. Однак, в даному конкретному випадку, умови Кредитного договору, що погоджені сторонами, передбачали обов`язок Позивальника здійснювати оплату за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості Банком. І саме ці платежі мали сформувати економічний сенс цієї операції для Банку. В іншому ж випадку, якщо припустити відсутність таких платежів з боку Позичальника, виникає істотний негативний дисбаланс договірних інтересів саме в бік Банку, оскільки надання кредиту стає майже безоплатним. Згідно до Графіку щомісячних платежів за користування кредитом, за умови належного виконання Позичальником своїх обов`язків за договором, розмір процентів за весь час мав становити лише 0,48 грн. З урахуванням наведеного вважають, що в даному спорі не підлягають застосуванню узагальнені висновки судової практики, щодо несправедливості та незаконності умов кредитних договорів щодо необхідності сплати Позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості. Вважають, що в кожному окремому випадку суд повинен оцінювати в чому полягали дійсні домовленості сторін, і яким чином забезпечувався баланс договірних інтересів. «Автоматичне» трактування статусу Позичальника, як слабшої сторони у кредитних правовідносинах є не завжди виправданим, і може нести ризики порушення права кредитодавця на ведення чесної підприємницької діяльності. Зокрема, підписуючи Кредитний договір і отримуючи значну суму кредиту на достатньо довгий строк Відповідач, діючи розумно і добросовісно не міг не розуміти, що таке користування має бути платним і ця плата не може становити 0,48 грн за два роки. Отже він надав свою згоду і зобов`язався здійснювати таку оплату в формі плати за розрахунково касове обслуговування кредитної заборгованості, а не у формі процентів за користування кредитом, і в цьому немає жодних порушень його прав або застосування банком нечесної ділової практики. З урахуванням зазначеного, позиція Відповідача щодо нікчемності зазначеної умови є хибною. Відповідно сплачені Відповідачем на користь Банку кошти за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості не підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту, а заборгованість за простроченими платежами за розрахунково-касове обслуговування підлягає стягненню в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» - адвокат Маслюженко М.П. в поданій заяві просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачу [PERSON] було надіслано судову повістку за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з таких підстав. Судом встановлено, що 13.08.2021 року акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - Банк) та [PERSON] уклали кредитний договір №22031000527504, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Клієнт, підписанням Кредитного договору підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився відповідач, про що вказано в розділі 3 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (Кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 37200 гривень, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідно до умов Кредитного договору п.1.3. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта, що відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». У п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 12 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 13.08.2023 року. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена Сторонами у відсотках від суми Кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Згідно до п.2.1. Кредитного договору передбачено, що супровідними послугами, які придбаваються у зв`язку із укладенням договору є, зокрема, послуги Банку з розрахунковокасового обслуговування, в тому числі і ті, що надаються під час погашення заборгованості за Договором та послуги страхування, що надаються Клієнту на підставі окремого договору, що укладається між Страховиком та Клієнтом. Одночасно з укладенням Кредитного договору Клієнт уклав з ПрАТ "УАСК АСКА-ЖИТТЯ" договір добровільного страхування життя від 13.08.2021 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. За умовами Кредитного договору, а саме п.1.5., Клієнт доручив Банку в дату надання Кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку Клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. В розділі 3 Кредитного договору сторонами узгоджено порядок погашення заборгованості за договором. Так, згідно з п.3.1-3.2 Кредитного договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів обов`язків платіж. У розділі 4 договору зазначений графік платежів.розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, де визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку, послуги страхування). У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні Кредитного договору Банком була доведена до відома Клієнта інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, його було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту, що підтверджується власноручним підписом Клієнта під текстом Кредитного договору, а також під текстом Паспорту споживчого кредиту. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 37200 гривень, з яких сплатила на рахунок ПрАТ "УАСК АСКА-ЖИТТЯ" страховий платіж від імені Клієнта в сумі 7200 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Клієнта. У подальшому Клієнт виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково. Згідно виписок по рахунку Клієнта, за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом, Клієнт сплатив Банку лише 16900 гривень. Останній платіж проведено 14.02.2022 року. Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 13.08.2023 року. Однак, у зв`язку з початком війни на підставі самостійного рішення Банку, як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01.03.2022 року були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (тіла кредиту) на майбутні періоди. Тривалість «кредитних канікул» визначалась Банком індивідуально для кожного Клієнта і відображена у виписках по рахунках відповідача. Зокрема протягом строку дії «кредитних канікул» Банк: - не здійснював операцію по нарахуванню і винесенню на прострочку щодо сум належних з Клієнта платежів на погашення основного боргу за договором; - комісія і проценти за користування кредитом нараховувалась Банком і підлягали сплаті в строки, передбачені графіком погашення, що наведений у розділі 4 Кредитного договору, проте також не виносились на прострочку до закінчення строку «кредитних канікул». 27.09.2023 року сформувалася наступна заборгованість Клієнта перед Банком за Кредитним договором: - залишок простроченого кредиту: в сумі 33 320,15 гривень; - залишок прострочених комiсiй: в сумі 28830 гривень, що разом становить 62 150,15 гривень. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). У ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). В абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18, від 07.10.2020 року в справі №127/33824/19. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). За змістом ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021, виписки з особового рахунку, відомостей про щоденні нарахування та погашення за цим договором(а.с.89-93), заборгованість позичальника складається з: залишок простроченого кредиту: в сумі 33 320,15 гривень;- залишок прострочених комiсiй: в сумі 28830 гривень, що разом становить 62 150,15 гривень. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021 в розмірі 33 320,15грн. -в добровільному порядку позивачу відповідачем не повернуті, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 33 320,15 грн. необхідно стягнути рішенням суду. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд зазначає наступне. За положеннями абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні нарахованих штрафних санкцій (неустойки, комісій), оскільки такі вимоги є необґрунтованими. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Відтак, у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 28 830 грн. за кредитним договором №22031000527504 від 13.08.2021 необхідновідмовити. У ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, (54%*2422,40 грн.=1308,00грн.) 1308,00грн. судового збору, (54%*7200,00 грн.=3888,00грн.) 3888,00грн.на оплату професійної правничої допомоги адвоката

Outcome: partial