Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У листопаді 2025 року позивачка звернулася до суду та свої позовні вимоги мотивує тим, що 5 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. У вересні 2025 року була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. При звільнені відповідачем не проведено розрахунок та не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 51502,85 грн. Посилаючись на ст.117 КЗпП України у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, зазначає про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення в сумі 69872,00 грн. з подальшим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів Протиправними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює в 4000,00 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 51 502,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 96 872,00 грн., 4 000 грн. в рахуногк від9кодування шкоди. Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у відповідача докази. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач 09.12.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнав вимоги щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в сумі 51502,85 грн. Повідомив, що має намір їх сплатити. Щодо вимог позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 69 872,00 грн. визнав частково - в розмірі 44598 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. не визнає у зв`язку з її необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.05.2025 року прийнята на посаду менеджера з постачання. Звільнена 15.09.2025 року за наказом № 30-к/гр за угодою сторін ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки та копіями наказів (а.с.7-11). З наданих позивачкою розрахункових листків та виписки по картці за період з 01.01.2025 по 24.10.2025 вбачається, що відповідач не виплатив їй заробітну плату при звільненні в сумі 51502,85 грн.(а.с.12,13-14, 17-22). Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Частиною першою ст. 116 КЗпП України встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при її звільненні. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 51502 грн. 85 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог ст.116 КЗпП роботодавцем не було проведено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених статтею 117 КЗпП : з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати виходить з розмір середньої заробітної плати зазначений у наданій відповідачем довідці. Відповідно до довідки №56 від 23.12.2025 року заробітна плата позивача за період з 2 половини липня по 1 половину вересня склала 66876,23 грн. Виходячи з кількості робочих днів у цьому періоді, середньоденна заробітна плата становить 1486,60 грн. Позивач звільнилася 15.09.2025 року, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 16.09.2025 року. Період, за який позивач просить стягнути середній заробіток, охоплює проміжок часу між датою звільнення (16.09.2025) по 27.10.2025. За наданим позивачем розрахунком середній заробіток розраховується виходячи із кількості календарних днів у цьому періоді. Разом з тим, средній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має розраховуватися за кількістю робочих днів. За таких обставин, суд погоджується із наданим відповідачем розрахунком середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 вересня 2025 до 27 жовтня 2025 року складає 44598 грн. 00 коп. (1486,60 х 30 роб. днів = 44598 грн. 00 коп.) Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача з наступним утриманням з неї податків і обов`язкових платежів. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 4000 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1ст.237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що відповідачем позивачу у зв`язку з невиплатою заробітної плати була спричинена і моральна шкода: відповідачем було порушено чинне трудове законодавство, що привело до моральних страждань позивача, тому що погіршився його життєвий рівень і нормальні життєві зв`язки. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідачем не наведено доводів, які б спростували позицію позивача з приводу заподіяння йому моральної шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, але частковому. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення). Окрім того, судом враховується пов`язані з цим вимушені зміни в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд враховує тривалість періоду, за який утворилась заборгованість із заробітної плати, розмір цієї заборгованості, тому виходячи з засад розумності та справедливості сума грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом у розмірі 1000 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми заробітної плати за один місяць. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогою про стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди. Враховуючи часткове задоволення позову у цій частині вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 747 грн. 61 коп. (1211,20 грн ?61,73 %)

Outcome: partial