Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на те, що 09.02.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 09.02.2024-100000258 від 09.02.2024 року. 09.02.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір 09.02.2024-100000258 від 09.02.2024 року. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 09.02.2024-100000258 в розмірі 8910 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 4410 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, ці обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 09.02.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 09.02.2024-100000258 від 09.02.2024 року. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 09.02.2024-100000258 в розмірі 8910 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 4410 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, ці обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2ст. 1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно дост. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно дост. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 09.02.2024-100000258 в розмірі 8910 грн. Отже, судом було встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] . Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором та договором позики належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, позикою та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитними договорами та договором позики. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитним договором та договором позики. Згідно зі ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договорів є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню повністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved