Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №17818 від 12.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» в сумі 10 535 грн. Позов обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніппропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни перебуває вищевказаний виконавчий напис. На думку позивача, приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, а стягнута заборгованість за ним не є безспірною. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17818, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №855843707 від 30.12.2019 року в розмірі 9 335 грн. Плата за вчинення виконавчого напису складає 1 200 грн. Всього до стягнення - 10 535 грн. За загальним правилом статей 15,16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу Кредитний договір №855843707 від 30.12.2019 року не посвідчено нотаріально, а отже стягнення заборгованості за ним не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису, а тому останній слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1,3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Згідно листа приватного виконавця з відповідача було стягнуто 999,22 грн - в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 94,96 грн - в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 949,64 грн - в рахунок сплати заборгованостей за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок позивача). Отже, стягнуті під час примусового виконання кошти є безпідставно набутим майном, яке підлягає стягненню на користь позивача. Проте, вимогу про стягнення коштів, які було стягнуто з позивача за виконавчим написом, суд вважає за можливе задовольнити частково, оскільки частина коштів, які просить стягнути позивач, була зарахована в рахунок погашення витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця, а не на рахунок відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial