Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] 32 460,00 гривень заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 3033060224 від 13 лютого 2024 року. Вимоги обґрунтовано тим, що договір про надання грошових коштів у позику № № 3033060224 від 13 лютого 2024 року укладений між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Умовами договору позики визначено: тип позики кредит, строк позики (строк дії договору) 30 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») 1,99% на день (726,35% річних), процентна ставка позаакційна (базова) 2,5% на день (912,5% річних) фіксована, дата надання позики 13.02.2024, дата повернення позики 14.03.2024. Позивач, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 4 000,00 гривень, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач всупереч умовам договору свої зобов`язання не виконував, суму позики не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, у зв`язку із чим перед позивачем має заборгованість в загальній сумі 32 460 гривень, яка складається із тіла кредиту в сумі 4 000,00 гривень та процентів в сумі 28 460,00 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 серпня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у формі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 21 серпня 2025 року відповідач отримав 02 вересня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 21 серпня 2025 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надіслав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 13 лютого 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір надання грошових коштів у позику № 3033060224 у спосіб, передбачений Законом України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 4 000,00 гривень шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3, п.1.5 та/або п.1.6 цього договору, його додатків (п.1.1. договору). Договором передбачені такі умови: тип позики кредит (п.1.1.1); мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.1.1.2); процентна ставка - фіксована (п.1.1.3); дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») 1,99% на день (726,35% річних) (п.1.1.4); процентна ставка позаакційна (базова) 2,5% на день (912,5% річних) (п.1.1.5); строк позики (строк дії договору) 30 днів (п.1.2); орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково (п.1.3); дата надання позики 13 лютого 2024 року (п.1.3.1); дата повернення позики 14 березня 2024 року (п.1.3.2). Згідно з п.1.5 договору на період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», Правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. Відповідно до п.1.6 договору, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. У пункті 1.8 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 та/або п.1.3 договору. В анкеті клієнта [PERSON] для перерахунку коштів зазначив номер банківського рахунку [NUMBER] . Здійснення 13 лютого 2024 року переказу на зазначений картковий рахунок відповідача [PERSON] в сумі 4 000,00 грн. підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19766-1354-87611201, а також наданою АТ «УніверсалБанк» випискою по картковому рахунку [PERSON] . Цей переказ здійснювався відповідно до укладеної між ТОВ ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» договору про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16.05.2023. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дату укладення кредитного договору у цій справі 02.04.2023) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Укладення між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 3033060224 від 13 лютого 2024 року належним чином підтверджено дослідженими у справі доказами та відповідачем не спростовано. Виконання позивачем свого обов`язку щодо надання відповідачу у позику 4 000,00 гривень підтверджене квитанцією до платіжної інструкції №19766-1354-87611201, а також наданою АТ «УніверсалБанк» випискою по картковому рахунку [PERSON] . Отже, сума позики в розмірі 4 000,00 гривень підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ст.1054 ЦК України. Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризи-ку, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено вище, відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 договору № 3033060224 від 13 лютого 2024 року: строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 13 лютого 2024 року, дата повернення позики 14 березня 2024 року. Отже, оскільки договором № 3033060224 визначений строк його дії, який становить 30 днів з 13 лютого 2024 року по 14 березня 2024 року, тому саме протягом цього строку позивач ТОВ «Іннова Фінанс» мав право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.6. цього договору, становлять 2,5%. Натомість, позивач ТОВ «Іннова Фінанс» здійснив нарахування відсотків за договором № 3033060224 як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів з 13 лютого 2024 року по 14 березня 2024 року, так і після закінчення строку його дії, тобто після 14 березня 2024 року, внаслідок чого суд вважає за необхідне виконати власний розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за відсотками. Сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами, буде становити 100,00 гривень, виходячи із обрахунку: 4 000,00 гривень (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 2,5% (узгоджений сторонами у п.1.6 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) : 100%. Заборгованість відповідача [PERSON] по відсоткам за договором № 3033060224 становить 3000,00 гривень (100,00 (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 30 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п.1.2 договору)). Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 7 000,00 гривень (4000 грн + 3000 грн). Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 20,07 % таких вимог. За заявою представника позивача, розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити протягом п`яти днів після отримання позивачем ухваленого рішення суду.

Outcome: partial