Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника, адвоката Кутового Ярослава Адольфовича, 18 серпня 2025 року звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вона, як донька померлої, та відповідачка, як мати померлої, є спадкоємцями за законом після її смерті, 13 травня 2025 року державним нотаріусом Першої Охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 684, відповідно до якого вона та відповідачка [PERSON] отримали в порядку спадкування по частини вказаної квартири. Відповідачка стала співвласницею квартири з 10 серпня 2024 року, з часу відкриття спадщини, і повинна нести всі витрати на її утримання. 15 серпня 2025 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було ухвалено рішення про встановлення порядку володіння та користування квартирою [ADDRESS] , виділено відповідачці житлову кімнату позначену цифрою «3» площею 17,8 кв. м, а їй житлову кімнату під цифрою «4» площею 11,6 кв. м та житлову кімнату позначену цифрою «5» площею 7,3 кв. м, в їх спільне користування виділено: кухню позначену цифрою «2» площею 8,1 кв. м, ванну кімнату позначену цифрою «7» площею 2,7 кв. м, вбиральню позначену цифрою «8» площею 1,2 кв. м, передпокій позначений цифрою «1» площею 5,1 кв. м та коридор позначений цифрою «6» площею 3,4 кв.м. Відповідачка не приймала участі в утриманні квартири, загальний розмір витрат на оплату комунальних послуг, на утримання квартири, які вона понесла, починаючи з 10 серпня 2024 року до 01 липня 2025 року, становить 46631,94 грн, відповідно до розміру частки у спадковому майні відповідачка повинна компенсувати їй частину цих витрат у розмірі 23315,97 грн. Добровільно відшкодувати ці кошти відповідачка відмовилася. Тому вона звернулася до суду про стягнення цих витрат з відповідачки в примусовому порядку. 22 серпня 2025 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області було відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін / а.с. 50/. 09 вересня 2025 року від представника відповідачки, адвоката Абрамовича О.В., надійшов відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що відповідачка [PERSON] частково визнає позовні вимоги, виходячи з такого. Квартира [ADDRESS] належала померлій її донці [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. 22 травня 2015 року, складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 59,5 кв м, житловою площею 36,7 кв. м. На цей час в квартирі зареєстрована позивачка [PERSON] , вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отримавши статус співвласника успадкованої квартири, мала намір в ній поселитися, проте, позивачка, її онука [PERSON] , перешкоджала їй в цьому, не даючи ключа від квартири. В зв`язку з цим вона 26 травня 2025 року звернулася до Охтирського районного відділу поліції з заявою про захист її прав співвласника квартири. В ході перевірки працівники поліції поспілкувалися з позивачкою, проте позивачка відмовилася надати їй ключ від квартири, посилаючись на те, що там перебувають її особисті речі. 11 червня 2025 року вона через свого представника звернулася до позивачки з метою укладання нотаріально посвідченого договору про порядок користування квартирою, 16 червня 2025 року [PERSON] відмовилася від такої пропозиції. Тоді вона 17 червня 2025 року подала до Охтирського міськрайонного суду Сумської області позов до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. 15 серпня 2025 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення про часткове задоволенні її позовних вимог, встановлено порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS] та виділено їй житлову кімнату позначену цифрою «3» площею 17,8 кв. м, а [PERSON] житлову кімнату під цифрою «4» площею 11,6 кв. м та житлову кімнату позначену цифрою «5» площею 7,3 кв. м, в їх спільне користування виділено: кухню позначену цифрою «2» площею 8,1 кв. м, ванну кімнату позначену цифрою «7» площею 2,7 кв. м, вбиральню позначену цифрою «8» площею 1,2 кв. м, передпокій позначений цифрою «1» площею 5,1 кв. м та коридор позначений цифрою «6» площею 3,4 кв.м. В ході судового розгляду [PERSON] підтвердила той факт, що не пускала її в квартиру, не бажає давати їй ключі, проти її вселення. Таким чином з часу відкриття спадщини і до цього часу вона не проживала в успадкованій квартирі, не користувалася ніякими комунальними послугами, а тому не повинна відшкодовувати позивачці їх вартість. За період з 10 серпня 2024 року до дня звернення позивачки до суду вона мала сплачувати 50% від витрат за житлово-комунальні послуги тільки ті, які пов`язані з утриманням належної їй частки майна, оскільки решту послуг вона не споживала. Витратами з утримання майна є: опалення, плата за утримання будинку та внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, що узгоджується з позицією сумського апеляційного суду, викладеної в постанові від 02 березня 2023 року у справі № 591/8734/21. Вона повинна відшкодувати вартість понесених витрат на оплату послуг, пов`язаних з утриманням належної їй частини майна частини витрат на оплату послуг з теплопостачання та утримання будинку ОСББ, витрати за теплопостачання за липень- вересень 2024 року вона не визнає, оскільки таких послуг влітку не надавалось. Вважає, що сума, яку вона може сплатити, становить 6637,27 грн послуги з теплопостачання та 1071,00 грн послуги ОСББ за управління будинку / а.с. 58-59/. 17 вересня 2025 року від представника позивачки, адвоката Кутового Я.І., надійшла відповідь на відзив про те, що сторона позивачки не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві, вважає, що відповідачка як спадкоємиця повинна сплачувати і борги спадкодавця. Крім цього вказав, що позивачка неодноразово пропонувала відповідачці зробити дублікат ключів за її рахунок, на що та не погоджувалася. Тому підтримав позовні вимоги / а.с. 71-74/. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позивачка надала пояснення про те, що після смерті матері [INFO] в її квартирі залишилися проживати вона та співмешканець матері [PERSON] , в квартирі була прописана тільки вона. Відповідачка після смерті матері прийшла в квартиру, хотіла вигнати [PERSON] , вони посварилися, вона була в такому стані, що не хотіла нікого бачити. Відповідачка займалася документами щодо оформлення спадщини, через 6 місяців отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, по частини за нею та бабусею, відповідачкою по справі. Після смерті матері в квартирі відповідачка не проживала, вона проживала разом із [PERSON] , який і сплачував комунальні платежі. На день смерті матері вона була неповнолітньою, 18 років їй виповнилося 09 березня 2025 року, особисто вона ніяких витрат по утриманню квартири не понесла, так як не мала матеріальної можливості сплачувати платежі. Представник позивачки згодом заявив в усній формі про стягнення з відповідачки за період з 10 серпня 2024 року до 01 липня 2025 року витрати за теплопостачання в сумі 13604,82 грн та послуги ОСББ за управління будинку в сумі 1071,00 грн, всього в сумі 14675,00 грн. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, 15 грудня 2025 року від представника надійшли додаткові пояснення про те, що сторона позивача підтвердила той факт, що відповідачка не проживала в успадкованій квартирі. Посилаючись на ст. 360 ЦК України вказує, що співвласник відповідно до своєї частки на праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів / обов`язкових платежів/, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки. Яка припадає на нього / ч. 4 ст. 544 ЦК України/. Тобто, якщо один із співвласників поніс витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, то інший співвласник повинен відшкодувати такі витрати пропорційно своїй частці. До цих послуг відноситься теплопостачання та обслуговування будинку. Істотною умовою відшкодування цих витрат співвласником є наявність належних та допустимих доказів оплати цих послуг іншим співвласником. З наданих позивачкою квитанцій на оплату послуг ТЕЦ та ОСББ слідує, що [PERSON] їх не оплачувала. Докази та рішення суду не повинні ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні квитанції, де платником є [PERSON] , просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є бабусею позивачки, після смерті доньки [INFO] [PERSON] вона захворіла, після похорону її син поїхав, щоб забрати [PERSON] до себе, проте співмешканець доньки [PERSON] , який проживав у спірній квартирі, її не відпустив, виник скандал, приїхали його адвокат, сестра з чоловіком і вигнали сина з поліцією. Вона зверталася до [PERSON] , щоб отримати свідоцтво про смерть доньки, [PERSON] не давав, хотів оформити спадщину на квартиру тільки на позивачку, вона не погодилася, подала заяву на прийняття спадщини, займалася оформленням документів у нотаріуса як на себе, так і на онуку. Через деякий час вона пішла у квартиру, позивачка її вигнала, ключі від квартири відмовилася дати. Після оформлення спадщини через 6 місяців після смерті доньки, вони з позивачкою отримали по частини квартири, позивачка їй ключі також не дала, [PERSON] продовжував жити у квартирі. В червні вона подала позов до суду на розподіл квартири, позивачка не заперечувала факту перешкоджання проживати їй у квартирі, рішенням суду їй виділили велику кімнату, позивачці 2 кімнати, інші приміщення в їх спільному користуванні, але в квартиру її знову не пустили. В ході судового розгляду цієї справи 23 жовтня 2025 року їй в присутності адвоката дали ключ, тому з цієї дати вона буде сплачувати частину витрат по утриманню квартири. Комунальні послуги за квартиру сплачував [PERSON] , оскільки проживав у ній, в квартирі зареєстрована тільки позивачка, але вона ніяких витрат не понесла, в квитанціях вказано прізвище [PERSON] . Відсутні докази у справі, що саме позивачка понесла витрати, тому позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, дослідивши докази, оцінюючи їх, суд дійшов такого висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Охтирка Сумської області, у віці 38 років в м. Охтирка Охтирського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 2024 року Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 453 / а.с. 6/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 13 травня 2025 року державним нотаріусом Богдан К.М. Першої Охтирської державної нотаріальної контори, спадкоємцями після смерті [INFO] [PERSON] , є її мати [PERSON] , [INFO] , на частину та її донька [PERSON] , [INFO] , на частину. Спадщина складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. 22 травня 2015 року, реєстровий номер 742, спадкова справа № 161/2024, зареєстровано в реєстрі № 684 / а.с. 7-12/. З інформації, наданої відділом з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 20 жовтня 2025 року за № 15-09/3745, слідує, що за період з 01 серпня 2024 року до 18 серпня 2025 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з 26 травня 2015 року до 10 серпня 2024 року; [PERSON] , [INFO] , з 26 травня 2015 року до цього часу / а.с. 91/. З матеріалів перевірки, що зареєстровано в ІКС ІПНП за № 9748 від 26 травня 2025 року, слідує, що 26 травня 2025 року до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області надійшла усна заява [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , про те, що 13 березня 2025 року вона звернулася до [PERSON] з приводу надання їй ключів від квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві власності в порядку спадкування по частині у кожної. Проте [PERSON] відмовилась надавати їй ключі від квартири. В ході перевірки була проведена бесіда з [PERSON] , яка пояснила, що не вважає за потрібне надавати ключі від квартири [PERSON] , оскільки там перебувають її особисті речі, документи та грошові кошти. Сторонам було роз`яснено про необхідність вирішення цього спору в судовому порядку відповідно до норм цивільного законодавства / а.с. 62-66/. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2025 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та виділено [PERSON] житлову кімнату позначену цифрою «3» площею 17,8 кв. м, а [PERSON] житлову кімнату під цифрою «4» площею 11,6 кв. м та житлову кімнату позначену цифрою «5» площею 7,3 кв. м, в їх спільне користування виділено: кухню позначену цифрою «2» площею 8,1 кв. м, ванну кімнату позначену цифрою «7» площею 2,7 кв. м, вбиральню позначену цифрою «8» площею 1,2 кв. м, передпокій позначений цифрою «1» площею 5,1 кв. м та коридор позначений цифрою «6» площею 3,4 кв.м. виділено їй житлову кімнату позначену цифрою «3» площею 17,8 кв. м, а [PERSON] житлову кімнату під цифрою «4» площею 11,6 кв. м та житлову кімнату позначену цифрою «5» площею 7,3 кв. м, в їх спільне користування виділено: кухню позначену цифрою «2» площею 8,1 кв. м, ванну кімнату позначену цифрою «7» площею 2,7 кв. м, вбиральню позначену цифрою «8» площею 1,2 кв. м, передпокій позначений цифрою «1» площею 5,1 кв. м та коридор позначений цифрою «6» площею 3,4 кв.м / а.с. 43-46/. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO] не проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] . До позовної заяви позивачкою надано дублікати чеків сплати [PERSON] через інтернет банк «Приват 24» за адресою: [ADDRESS] платежів: 21 серпня 2024 року 3900,00 грн послуга ОПТ; 71,61 грн послуги газопостачання; 11,42 грн газорозподільчі мережі; 1099,56 грн оплата за стоки; 93,52 грн за сміття; 946, 08 грн електроенергія / а.с. 41-42/; 07 вересня 2024 року 5000,00 грн послуга ОПТ / а.с. 39/; 12 вересня 2024 року 371,70 грн оплата за воду; 48,70 грн споживчий газ; 11,42 грн газорозподільчі мережі; 894,24 грн електроенергія; 2500,00 грн послуга ОПТ /а.с. 39-40/; 14 жовтня 2024 року 392,70 грн оплата за стоки; 171,70 грн оплата за воду; 93,52 грн сміття; 2417,52 грн послуга ОПТ; 974,16 грн електроенергія; 11,42 грн газорозподільчі мережі; 79,57 грн газопостачання / а.с. 37-38/; 20 листопада 2024 року 93,52 грн за сміття; 371,70 грн оплата за воду; 376,50 грн послуга ОПТ; 79, 57 грн газопостачання; 937, 44 грн електроенергія; 11,42 грн газорозподільчі мережі; 392,70 грн стоки; 87,52 грн плата за спожитий газ / а.с. 33-35/; 14 грудня 2024 року 160,00 грн оплата за стоки; 868,32 грн електроенергія; 93,52 грн сміття; 150,00 грн оплата за воду; 11,42 грн за розподіл газу; 2061,86 грн послуга ОПТ / а.с. 31-33/; 18 січня 2025 року 265,00 грн газопостачання; 1056,24 грн електроенергія; 16,72 грн плата за розподіл газу; 2976,78 грн послуга ОПТ; 150,00 грн оплата за воду; 160,00 грн оплата за стоки; 93,52 грн сміття / а.с. 31/; 15 лютого 2025 року 889,92 грн електроенергія; 146,04 грн оплата за воду; 151,24 грн оплата за воду; 93,52 грн сміття; 2725,24 грн послуга ОПТ; 15,00 грн плата за спожитий газ; 16,72 грн газорозподільчі мережі / а.с. 28-29/; 19 березня 2025 року 29,40 грн абонобслуговування ТОВ «Брокенергія»; 117,81 грн оплата за стоки; 111,51 грн оплата за воду; 3218,10 грн послуга ОПТ; 246,24 грн електроенергія; 93,52 грн сміття; 16,72 грн розподіл газу / а.с. 26-28/; 13 квітня 2025 року 93,52 грн сміття; 1916,05 грн послуга ОПТ; 117,81 грн оплата за стоки; 6,48 грн електроенергія; 111,51 грн оплата за воду; 29,40 грн абонобслуговування ТОВ «Брокенергія» / а.с. 25-26/; 22 червня 2025 року 58,80 грн абонобслуговування ТОВ «Брокенергія»; 145,21 газорозподільчі мережі; 14,56 грн електроенергія; 111,51 грн оплата за воду; 187,04 грн сміття; 117,81 грн оплата за стоки; 33,44 грн плата за розподіл газу / а.с. 23-24/. Згідно платіжної інструкції від 22 червня 2025 року платник [PERSON] сплатив отримувачу Газорозподільчі мережі, плату за розподіл газу в сумі 33,44 грн / а.с. 17-18/. Відповідно до квитанцій платіжних інструкцій № 20010-1055-152241662 від 14 жовтня 2024 року вчинено платіж 476,00 гр платником [PERSON] , отримувач -ОСББ «Приозерний»; № 20071-1055-172453317 від 14 грудня 2024 року платіж 476,00 грн платником [PERSON] , отримувач ОСББ «Приозерний»; № 20134-1055-190162773 від 15 лютого 2025 року платіж 486,00 грн платником [PERSON] , отримувач ОСББ «Приозерний»; № 20221-1055-216838462 від 13 травня 2025 року платіж 704,00 грн платником [PERSON] , отримувач ОСББ «Приозерний» / а.с. 19-22/. В ході судового розгляду стороною позивача надано станом на 01 липня 2025 року довідки: ТОВ «Енера Суми» від 29 вересня 2025 року за № 28/1422 про те, що відсутня заборгованість за адресою: [ADDRESS] / а.с. 103/, ТОВ «Водоторгприлад» від 07 жовтня 2025 року, ДП «Водоочистка» від 07 жовтня 2025 року, ДП «Верп» ТОВ «Водоторгприлад» від 08 жовтня 2025 року про відсутність заборгованості за адресою: [ADDRESS] / а.с. 104-106/; ОСББ «Приозерний» від 29 вересня 2025 року за № 44 про те, що станом на 31 серпня 2025 року є заборгованість в розмірі 952,00 грн / а.с. 107/. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною першою статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). За частиною першою статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України). Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зазначеними процесуальними нормами передбачено, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Вирішуючи спір, суд встановив, що сторони по справі є співвласниками квартири, а тому відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, встановлено, що відповідачка [PERSON] у спірній квартирі не проживала, тому не користувалася послугами з газопостачання, водовідведення та водопостачання, а також постачання електричної енергії. Таким чином, оскільки послугами, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири, є послуги з теплопостачання та утримання будинку і прибудинкової території, то відповідачка повинна сплачувати ці послуги. Проте позивачка не довела, що нею здійснено за особисті грошові кошти витрати на утримання квартири, тобто послуги з тепропостачання та утримання будинку і прибудинкової території. На момент смерті матері [INFO] позивачка була неповнолітньою, 18 років їй виповнилося 09 березня 2025 року, а тому вона не мала можливості особисто сплачувати ці витрати на утримання квартири за період з 10 серпня 2024 року до [INFO] . Після досягнення нею повноліття вона пояснила, що також не мала можливості сплачувати витрати по утриманню квартири через відсутність коштів, так як вона навчається, всі витрати по комунальним послугам ніс співмешканець її померлої матері, [PERSON] , який продовжував жити з нею у спадковій квартирі. Цей факт підтверджено і наданими платіжними документами, в яких зазначено платника [PERSON] . Відтак докази на підтвердження понесених витрат саме позивачкою суду не надано, тому вона не має права на їх відшкодування за рахунок відповідачки, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed