Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38607,40 гривень, витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.12.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 631255796, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 13000,00 гривень. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Відповідач під час підписання договору ознайомився з усіма умовами, на яких здійснюється кредитування та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з користуванням кредиту та самостійно обрав умови кредитування, викладені в договорі. В порушення умов договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 18.02.2025 товариство відступило право вимоги за договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за договором факторингу № МВ-ТП/22. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 38 607, 40 грн, з них: заборгованість по кредиту 13 000,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 25 607,40 гривень; заборгованість по комісії за надання кредиту 650,00 гривень Розмір штрафних санкцій вказаний в загальному розрахунку заборгованості, однак, позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 14.10.2025. Витребувана від АТ «Перший Міжнародний Український Банк» витребувані докази за клопотанням позивача. 17.09.2025 на адресу Приморського районного суду м. Одеси від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 05.09.2025 надійшов інформаційний лист та виписка по рахунку [PERSON] за період з 23.12.2024 до 26.12.2024. У судове засідання 14.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 14.10.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Дорошенко Оксани Володимирівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Розгляд справи відкладений на 13.11.2025. У судове засідання 13.11.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 13.11.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Дорошенко О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «Таліон Плюс». Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладений на 16.12.2025. У судове засідання 16.12.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд вжив всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, не подав відзив. Враховуючи, що розгляд справи відкладався неодноразово та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судові засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 16.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення суду до 26.12.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 ЦК України). Згідно зі ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факторне не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Та дійшов висновку, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування»). Суд встановив, що 23.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії №631255796 (далі - договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (п. 2.1. договору). Відповідно до п. 2.2. договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 13000,00 гривень. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Згідно з п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-28XX-XXXX-9296, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Пунктом 7.2. договору передбачено, що в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Відповідно до п. 7.3. договору кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 22.01.2030. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних (п. 8.3. договору). Згідно з п. 8.5. договору розмір Комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 650,00 гривень. Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів та комісій на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором (пп. 9.2.2.1. договору). Пунктом 12.3. договору передбачено, що за порушення будь-якого з платежів передбачених цим договором на 14 (чотирнадцять) і більше календарних днів, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу у розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, яка була в користуванні позичальника на дату в яку платіж мав бути сплачений. Відповідно до пункту 3.1. правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (для фізичних осіб споживачів фінансових послуг) (далі - правила) кредитодавець надає фізичним особам, споживачам фінансових послуг, фінансову послугу з надання коштів та банківських металів у кредит, в порядку передбаченому електронними договорами кредитних продуктів кредитодавця різновиди та умови надання яких розміщено на сайті кредитодавця: https://moneyveo.ua/, та інших сайтах, які використовуються кредитодавцем. Пунктами 4.2. 4.4. правил передбачено, що грошові кошти в рахунок кредиту надаються клієнту способом визначеним кожним окремим електронним договором. За користування кредитом клієнт виплачує кредитодавцю плату у вигляді процентів в розмірі, передбаченому відповідним електронним договором. Порядок погашення кредиту та сплата процентів визначається відповідним електронним договором. Клієнт зобов`язаний сплатити кредит, проценти за користування ним, неустойку та інші нарахування, передбачені відповідним електронним договором, у випадку їх наявності, будь-яким доступним йому способом, включаючи, але не обмежуючись, способами, зазначеними на сайті кредитодавця. При цьому клієнт самостійно сплачує послуги фінансового посередника, який здійснює перерахування грошових коштів, у відповідності до тарифів останнього. Кредитодавець не встановлює додаткових плат за зарахування грошових коштів від клієнта на свій рахунок. Згідно з п. 9.1. правил сторони несуть відповідальність за порушення умов відповідного Електронного договору в порядку, передбаченому таким електронним договором та згідно з чинним законодавством України. Договір кредитної лінії №631255796 від 23.12.2025 підписаний відповідачем [PERSON] 23.12.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором VRSX. До матеріалів справи позивачем долучена заявка на отримання грошових коштів в кредит від 23.12.2024 та паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №631255796 від 23.12.2024, в якому зазначена наступна інформація: інформація та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту. Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №631255796 від 23.12.2024 підписаний відповідачем [PERSON] 23.12.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6889. На підтвердження виконання переказу відповідачу позивачем до матеріалів справи додані: - довідка ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій зазначено, що кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з зазначеними реквізитами: надавач платіжних послуг платника - АТ "ОТП БАНК", код банку (МФО) - 300528, ЄДРПОУ - 21685166; надавач платіжних послуг отримувача: АТ "Перший Український Міжнародний Банк", код банку (МФО): 334851, ЄДРПОУ: 14282829; особа платника: ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ЄДРПОУ 38569246; особа отримувача: Муляр Олександр Євгенійович, РНОКПП [NUMBER] ; рахунок платника: [NUMBER] ; транзитний рахунок для перерахування коштів отримувачу: [NUMBER] ; рахунок/платіжна карта отримувача: 5355-28XX-XXXX-9296, термін дії: 05.2026; сума платіжної операції: 13000,00 гривень; ідентифікатор платіжної операції: 43493-79307-48603; дата ініціювання платіжної інструкції: 23.12.2024 9:12:10; дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 23.12.2024 9:12:15.; - підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» щодо успішного переказ грошових коштів на рахунок отримувача: дата проведення 2024-12-23; сума переказу 13000,00 гривень; номер платіжної картки [NUMBER] ; емітент платіжної картки PUMB (FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK), опис Credit transaction 3685106432 [PERSON] Договір (оферта): 631255796 від 23.12.2024. В матеріалах справи наявний лист АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/12217 БТ від 11.09.2025, наданий на виконання ухвали суду від 05.09.2025, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. З наданої банківської виписки вбачається зарахування кредитних коштів 23.12.2024 у розмірі 13000,00 гривень на платіжну картку відповідача, емітовану в АТ «ПУМБ». Наведені докази у сукупності є належними, допустимими та достатніми для висновку про отримання відповідачем коштів від кредитодавця у сумі 13000,00 гривень. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором №631255796 від 23.12.2024 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вбачається наявність заборгованості відповідача перед кредитором станом на 18.02.2025 у розмірі 27411,80 гривень, з яких: 13000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 7261,80 гривень заборгованість за нарахованими процентами; 650,00 гривень заборгованість за комісією; 6500,00 гривень неустойка. 18.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладений договір факторингу №МВ-ТП/22, згідно якого , клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1. договору). До матеріалів справи додана копія реєстру прав вимоги, з якої вбачається, що первісний кредитор відступив право грошової за кредитним договором № 631255796 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у загальному розмірі 27411,80 гривень, що узгоджується з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №631255796 від 23.12.2024 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) має заборгованість перед позивачемв загальному розмірі 45757,40 гривень, з яких: 13000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 25607,40 гривень заборгованість по відсоткам; 650,00 гривень заборгованість за комісією; 6500,00 гривень неустойка. В позовній заяві позивач не заявляв вимог про стягнення неустойки в розмірі 6500,00 гривень. У матеріалах справі відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від кредитодавця. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 38607,40 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 13000,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 25607,40 гривень; заборгованість по комісії 650,00 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved