Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом, у якому просять визнати за кожною із них право власності на 1/8 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, який прийняли спадщину, [PERSON] , який помер [INFO] , проте постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме - частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. Бердичівська міська рада Житомирської області та [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили, проте Бердичівська міська рада Житомирської області у заявах про розгляду справи без участі представника просить прийняти рішення на підставі наявних доказів. Судом з`ясовано, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 07.11.2016 р. про смерть (а. с. 13). Спадщину [PERSON] прийняли спадкоємці за законом: його дружина - [PERSON] , та дочка - [PERSON] , що підтверджується довідкою від 02.06.2025 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. (а. с. 17). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] та [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] , у тому числі - права власності останнього. До дня смерті [PERSON] , разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище - [PERSON] , був власником на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 30.11.2012 р. про право власності на житло та витягом від 09.04.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 19, 20). Тобто до [PERSON] та [PERSON] перейшло і право спільної сумісної власності [PERSON] на вказану квартиру. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] постановою від 02.06.2025 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме - частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру (а. с. 19). Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У матеріалах справи відсутні докази того, що розмір часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , був різним, тому Суд виходить з того, що розмір цих часток був рівним, тобто складав 1/4. Як вказувалось вище, у зв`язку з неможливістю встановлення розміру частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , будучи спадкоємцями [PERSON] за законом, які прийняли спадщину (до яких перейшли права та обов`язки [PERSON] щодо цієї квартири), не можуть отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на 1/2 частку 1/4 частки квартири, тобто на 1/8 частку квартири за кожною. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] як спадкоємці за законом, який прийняли спадщину, набули право власності на 1/2 частку 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , тобто на 1/8 частку квартири кожна. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved