Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Адвокат Хмельницька Л.М., яка діє в інтересах [PERSON] звернулась в суд із позовом до Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, у якому просить: визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування позову покликається на те, що померлий є її батьком. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1050 га, яка розташована Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада, за межами населеного пункту. Останнім місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] ніхто з ним не був зареєстрований. Квартира в якій проживав [PERSON] подарована позивачу на підставі договору дарування квартири від 03.11.2023 року. Про інше спадкове майно після смерті [PERSON] позивачу відомо не було. В кінці вересня 2025 року знайшовши заповіт в квартирі, в якій проживав [PERSON] , позивач дізналась про наявність спадкового майна яке заповів їй батько. У встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті батька позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про наявність спадкового майна після смерті батька. В жовтні 2025 року звернулась до Третьої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] 31.10.2025 року нотаріус Третьої черкаської державної нотаріальної контори Ворона І.В. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений 6 місячний термін на звернення з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, звернулась до суду за захистом свого порушеного права. У відповідності до ст. 1272 ЦК України просить позов задовольнити. Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 12 листопада 2025 року ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Тептюка Є.П. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 26.11.2025 року від відповідача Руськополянської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. 26.12.2025 року від представника позивача адвоката Хмельницької Л.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Встановлені судом обставини: Дослідивши матеріали справи суд прийшов наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » в зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 03.03.2007 року все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом матиму право і що буде належати на момент смерті [PERSON] , який проживав [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ№845458, площею 0,1050 га, цільове призначення для ведення садівництва належить [PERSON] . Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав [PERSON] є власником земельної ділянки, серія та номер ЯИ№845458, виданий 22.04.2010 року, іншого майна у власності немає. Відповідно до договору дарування квартири від 03.11.2023 року, квартира в якій проживав та був зареєстрований [PERSON] за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої черкаської державної нотаріальної контори Ворони І.В. №918/02-31 від 31.10.2025 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , оскільки не проживала разом з померлим за однією адресою та пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно відповіді на адвокатський запит Департамент «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради повідомляє, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , з 27.09.1996 року по 05.03.2025 року. На виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області, Третя черкаська державна нотаріальна контора надала копію спадкової справи №275/2025 після смерті [PERSON] , згідно якої [PERSON] склав заповіт № у спадковому реєстрі 41918753, номер в реєстрі нотаріальних дій 797, бланк ВЕЕ 867799, посвідчений приватним нотаріусом Мисан А.О. 03.03.2007 року. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року по справі № 686/5757/23 дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). З цих підстав, суд вважає, що необізнаність позивача про наявність заповіту в даному випадку може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Враховуючи наведені вище положення закону, дослідженні та оцінені як окремо, так і в сукупності докази, суд прийшов висновку, що причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необхідно визнати поважними, такими що не залежали від волі позивача та унеможливлювали його подати вказану заяву з дотримання норм законодавства. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликалась позивач у позовній заяві. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту, адже позивач має право на прийняття спадщини за заповітом після смерті батька; причини пропуску строку визнані судом поважними, а тому суд прийшов висновку про те, що необхідно визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , терміном на два місяці, а позов задовольнити.

Outcome: approved