Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

31 жовтня 2025 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 14 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1364-8393. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 18000,00 грн., строком на 300 днів, з базовим періодом 14 днів, зниженою процентною ставкою 1,20 % в день, стандартною процентною ставкою 1,50 % в день. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, станом на 10 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 93 944,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 18000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 75944,00 грн. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 10944,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2024 року № 1364-8393 у розмірі 83000,00 грн. Ураховуючи вищезазначене, позивач просить стягти з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2024 року № 1364-8393, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 18000,00 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами 65000,00 гривень, що разом становить 83000,00 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін. 10 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила позовні вимоги задовольнити частково лише в межах суми тіла кредиту (основного боргу) у розмірі 18 000,00 грн., а також звільнити її від відшкодування судових витрат з огляду на наступне. [PERSON] не заперечує факту отримання коштів у розмірі 18 000,00 грн. та у частині стягнення даної суми позов визнає. Зазначила, що її чоловік [PERSON] , є учасником бойових дій, і, з огляду на положення п. 15 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вона користується відповідними пільгами щодо не нарахування процентів за кредитом. Сума відсотків, які позивач просить стягнути з неї, перевищує суму позики більш ніж у 3,6 рази. Стандартна процентна ставка за договором складає 1,50% на день, що дорівнює 547,5% річних. У разі прострочення або невиконання умов «програми лояльності», фактичне навантаження стає ще більшим. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 цього Закону, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Хоча позивач формально називає ці суми «процентами за користування кредитом», за своєю правовою природою, з урахуванням їх розміру (547,5% річних), вони мають ознаки штрафної санкції (неустойки), завуальованої під проценти. Встановлення таких процентів порушує принципи розумності, добросовісності та справедливості (ст. 3, 627 ЦК України). Також просила звільнити її від відшкодування судових витрат позивачу з огляду на те, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи та має скрутне матеріальне становище. Крім того у даній справі вона виступає як споживач фінансових послуг, права якого порушуються несправедливими умовами договору та який, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Фабро Є.А., у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просив задовільнити позовні вимоги у частині стягнення тіла кредиту у розмірі 18000,00 грн., відмовити у стягненні нарахованих відсотків та звільнити відповідача від відшкодування судових витрат. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 14 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № № 1364-8393, за умовами якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором: сума кредиту 18 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена процентна ставка 1,20 % в день; стандартна процентна ставка 1,50 % в день. Укладення договору та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 18000,00 грн. підтверджується правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На Все», паспортом споживчого кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 27 лютого 2024 року № 12-П, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1364-8393 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, договором про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393, які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), довідкою про перерахування суми кредиту від 14 березня 2024 року № 1364-8393, квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay. Згідно з розрахунком заборгованості за договором 1364-8393 від 14.03.2024 року, станом на 10 вересня 2025 року розмір заборгованості становить 93 944,00 грн., з яких: 18000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 75944,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Однак, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2024 року № 1364-8393 у розмірі 83000,00 грн., з яких: 18000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 65000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, судом встановлено, що 14 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1146-2447 і відповідач отримала кредит в розмірі 18000,00 грн. Сторони в договорі погодили розмір та порядок нарахування і сплати відсотків за користування кредитом. Однак, відповідач умови договору порушила, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 93 944,00 грн., з яких: 18000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 75944,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 18000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення процентів за кредитним договором суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 серпня 2014 року (а.с. 29). [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2023 року Кадровим центром Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 28 на звороті). На момент ухвалення рішення, частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладена у такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави». Однак, зміни до вищенаведеної норми у частині застосування пільг до дружин військовослужбовців були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року. Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Станом на дату укладення договору про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393, частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяла у наступній редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Відповідно до умов кредитування, передбачених договором про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393, загальний розмір кредиту становить 18000,00 гривень; дата видачі кредиту: 14 березня 2024 року; базовий період 14 календарних днів; строк кредитування 300 календарних; дата повернення кредиту: 07 січня 2025 року. Таким чином, строк кредитування, передбачений договором про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393 частково припав на період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX, а тому суд вбачає підстави для відмови у стягненні нарахованих відсотків лише за період з 19 травня 2024 року по 07 січня 2025 року, коли відповідач як дружина військовослужбовця дійсно мала право на відповідні пільги. Щодо стягнення процентів за період з 14 березня 2024 року по 18 травня 2024 року, суд зазначає наступне. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким було внесено зміни до ряду законів, зокрема до Закону України «Про споживче кредитування». Так, положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100 %, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 % (п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживе кредитування»). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Оскільки договір про відкриття кредитної лінії № 1364-8393 між сторонами було укладено 14 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», нарахування відсотків, має здійснюватися відповідно до положень статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону. Таким чином, згідно з Законом України «Про споживче кредитування», розмір відсоткової ставки мав становити: у період з 14 березня 2024 року до 22 квітня 2024 року (40 днів) не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року до 21 серпня 2024 року (121 день) не більше 1,5 %, з 22 серпня 2024 року до 07 січня 2025 року (139 днів) не більше 1 %. Відповідно до умов кредитування, передбачених договором про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393, відповідачу встановлені наступні відсоткові ставки: стандартна процентна ставка 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою), знижена процентна ставка 1,20% за кожен день користування кредитом. Таким чином, у період з 14 березня 2024 року по 18 травня 2024 року нарахування відсотків за договором про відкриття кредитної лінії № 1364-8393 відбувалось у межах розмірів денної відсоткової ставки, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» на відповідний період. Згідно з розрахунком заборгованості за договором 1364-8393 від 14.03.2024 року, станом на 10 вересня 2025 року залишок нарахованих, не погашених відсотків, за період з 14 березня 2024 року по 18 травня 2024 року становить 17064,00 гривень. Також з даного розрахунку вбачається, що 23 травня 2024 року відбулось часткове погашення заборгованості у розмірі 7000,00 грн., які позивач відніс на погашення комісії 2700,00 грн., та процентів 4300,00 грн. Пунктом 6.8 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На Все», затверджених Наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 27 лютого 2024 року № 12-П, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 14 березня 2024 року № 1364-8393 у розмірі 30764,00 грн., з яких: 18000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 12764,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 20 жовтня 2025 року № 4847 на суму 2422,40 грн. (а.с. 9). Водночас відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору з огляду на наявність ІІІ групи інвалідності, пільг, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», а також скрутне матеріальне становище. У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Отже, за змістом статті 5 Закону України «Про судовий збір» пільг щодо сплати судового збору для інвалідів ІІІ групи, не встановлено. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 (провадження № 11-177апп21) зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов?язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб?єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об?єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. А у постанові від 29 січня 2025 року у справі № 359/7894/24 (провадження № 61-16055 св 24) Верховний Суд дійшов висновку, що споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів. Таким чином, [PERSON] як відповідач у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором не належить до осіб, звільнених від сплати судового збору, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, за певних умов та у порядку, передбаченому законом, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити, зменшити чи звільнити від сплати судового збору. Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64). Такими документами, що підтверджують майновий стан, наприклад, можуть бути довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка про взяття заявника на облік центром зайнятості як безробітного, документи про нарахування субсидії, соціальної допомоги малозабезпеченим, довідку про відсутність доходу за попередній рік, тощо. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року). Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів її поточного майнового стану, що у свою чергу свідчить про відсутність умов, які, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», є підставою для зменшення чи звільнення від сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 897,98 грн. (37,07%).

Outcome: partial