Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

позивач [PERSON] в позовній заяві просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку від 08.06.2021 [ADDRESS] , укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , судові витрати залишити за нею, посилаючись на те, що 08.06.2021між нею та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана домовленість підтверджується договором, за умовами якого [PERSON] зобов`язаний був видати їй довіреність для сбору документів та оформлення земельної ділянки під домоволодінням. Вказана довіреність мала надавати також право на відчуження вказаного договору. У свою чергу вона мала сплатити обумовлену сторонами суму вартості будинку в розмірі 14 000 доларів США. Одразу укласти вказаний договір сторони не могли оскільки відповідач не мав часу на оформлення всіх документів, у зв`язку з від`їздом. Відповідно до вказаної домовленості позивачка мала оформити усі документи на вказаний будинок та землю і переоформити його на себе чи іншу особу. Тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору. В подальшому 09.06.2021 відповідач видав на її ім`я вищевказане доручення пов`язане з здійсненням усіх юридично значимих дій від його імені відносно вказаного домоволодіння, в тому числі з правом підписання всіх договорів щодо переходу права власності на вказаний житловий будинок та розпорядження грошовими коштами від таких угод. Вказана довіреність була посвідчена нотаріально, строк дії до 09.06.2024. Після оформлення вказаної довіреності вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 14 000 доларів США, а він у свою чергу передав їй оригінали правоустановчих документів на будинок і ключі від нього. Після цього вона тривалий час оформлювала земельну ділянку під вказаним будинковолодінням, оскільки здійснити його відчуження за відсутності землі було неможливим. У подальшому після введення військового стану вказане питання було не на часі, а коли вона вирішила оформити вказаний будинок - з`ясувала, що строк дії довіреності скінчився і вона позбавлена можливості за відсутності відповідача здійснити переоформлення вказаного будинковолодіння. З 2021 вона вважаючи себе добросовісним набувачем вказаного майна користувалася вказаним будинком, підтримувала його технічний стан, обробляла присадибну ділянку, сплачувала комунальні платежі. За таких обставин вона позбавлена можливості зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на придбане майно, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. А також просить винести рішення у справі під час підготовчого судового засідання. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Держан В.В. в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винечення рішення під час підготовчого судового засідання. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обгрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.12.2005 [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2005 (а.с.22). 08.06.2021 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана домовленість підтверджується договором від 08.06.2021 (а.с.6), за умовами якого [PERSON] зобов`язаний був видати [PERSON] довіреність для сбору документів та оформлення земельної ділянки під домоволодінням. Вказана довіреність мала надавати також право на відчуження вказаного договору. У свою чергу [PERSON] мала сплатити обумовлену сторонами суму вартості будинку в розмірі 14 000 доларів США. Одразу укласти вказаний договір сторони не могли оскільки відповідач не мав часу на оформлення всіх документів, у зв`язку з від`їздом. Відповідно до вказаної домовленості позивачка мала оформити усі документи на вказаний будинок та землю і переоформити його на себе чи іншу особу. Тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору. В подальшому 09.06.2021 відповідач видав на ім`я позивачки вищевказане доручення пов`язане з здійсненням усіх юридично значимих дій від його імені відносно вказаного домоволодіння, в тому числі з правом підписання всіх договорів щодо переходу права власності на вказаний житловий будинок та розпорядження грошовими коштами від таких угод. Вказана довіреність була посвідчена нотаріально, строк дії до 09.06.2024 (а.с.8-9). Після оформлення вказаної довіреності позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 14 000 доларів США, а він у свою чергу передав їй оригінали правоустановчих документів на будинок і ключі від нього, про що мається відповідна розписка (а.с.7). Після цього позивач тривалий час оформлювала земельну ділянку під вказаним будинковолодінням, оскільки здійснити його відчуження за відсутності землі було неможливим. У подальшому після введення військового стану позивачу вказане питання було не на часі, а коли остання вирішила оформити вказаний будинок - з`ясувала, що строк дії довіреності скінчився і вона позбавлена можливості за відсутності відповідача здійснити переоформлення вказаного будинковолодіння. З 2021 позивачка вважаючи себе добросовісним набувачем вказаного майна користувалася вказаним будинком, підтримувала його технічний стан, обробляла присадибну ділянку, сплачувала комунальні платежі. За таких обставин позивач позбавлена можливості зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на придбане майно, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин». Оскільки сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, проте нотаріальне посвідчення договору не відбулося, єдиним можливим способом захисту прав позивачки є визнання дійсним договору купівлі-продажу майна. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачем права власності на квартиру. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу буд. [ADDRESS] від 08.06.2021, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного, Закону України «Про право власності», ст. 15, 16, 218, 220, 321, 328, 334, 392 ЦК України та

Outcome: approved