Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до Миронівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13.03.2025-100000373 від 13.03.2025 року у розмірі 23949,29 грн. Позов обґрунтовано тим, що в порушення умов кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань за ним, не сплатив 23289,10 грн. заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, у зв`язку із чим на підставі ст. ст. 509, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 626, 1050, 1055 Цивільного кодексу України просив суд захистити інтереси позивача. Від відповідача до суду надійшли заперечення та відзив на позовну заяву, від відповідача відповідь на відзив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Під час розгляду справи судом встановлено, що 13.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, на виконання умов якого фінансова установа надав відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 140 днів. У відповідності до умов кредитного договору кредит відповідачу було надано на поворотній основі із сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Щодо комісії в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне, положеннями п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір №13.03.2025-100000373 від 13.03.2025 року був укладений сторонами 13.03.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 5000,00 грн. не може бути стягнута із відповідача, оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню. Щодо списання відсотків за кредитним договором відповідно до ст. 27 Положення про добровольчі формування територіальних громад, прийняті постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1449, посвідчення є документом, що посвідчує особу добровольця територіальної оборони та визначає належність його власника до виконання військово-цивільного обов`язку в межах території територіальної громади. Відповідно до ст. 21 вищевказаного Положення, між Командиром та добровольцем укладається контракт. Форма Контракту та посвідчення визначення Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження форми контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони» від 07.03.2022 № 84. Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.12.2025 5 Відповідно до умов Контракту, На Добровольця, який уклав цей Контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 119 Кодексу законів про працю України. Держава зобов`язується забезпечити належні умови для виконання Добровольцем, покладених на нього завдань: додержання його прав і свобод, прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій соціального і правового захисту, установлених Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про основи національного спротиву», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням та іншими нормативно-пра?вовими актами, які визначають статус членів добровольчих формувань територіальної громади. Контракт добровольця додаю в додатках. Виходячи з аспектів, доведених у відзиві, відповідач вважає, що він має право на списання відсотків за кредитним договором в повному обсязі. Отже, закон прямо застосовується до осіб, які виконують обов`язки щодо оборони України у складі ДФТГ. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву»: На добровольців територіальної оборони під час їх участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюються соціальні та правові гарантії, встановлені законом для військовослужбовців. Таким чином, на період участі Відповідача у виконанні завдань ДФТГ на нього поширюються всі соціальні гарантії військовослужбовців, у тому числі щодо кредитних зобов`язань. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює: Військовослужбовцям, а також їх сім`ям штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються Оскільки на відповідача поширюються гарантії військовослужбовців (п. 4 ст.1 та ст. 24 Закону), позивач не має права нараховувати проценти та неустойку у визначений довідкою період. Окремо від вищевказаних гарантій, у законодавстві діє норма, що безумовно забороняє нарахування неустойки всім позичальникам, незалежно від статусу. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022: У період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення забороняється нарахування неустойки (штрафів, пені) за кредитними договорами. Ця норма має пряму дію та застосовується до всіх боржників, Таким чином, навіть без урахування перебування відповідача у складі ДФТГ та виконання ним завдань територіальної оборони, нарахована позивачем неустойка у розмірі 5000 гривень стягненню не підлягає. Поряд з тим, суд погоджується про існування комісії пов`язаної із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. В свою чергу відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші») та уникнути додаткових витрат. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів. П. 4 ч.1 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідач умови кредитного договору виконав частково та здійснив платежі, а саме: 2153,99 грн від 26.03.2025, 2153,99 грн від 09.04.2025 та 2153,99 грн від 23.04.2025, що в сумі становить 6461,97 грн, а тому а тому суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення заявлена позивачем сума заборгованості лише в розмірі остатку та комісії. В порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач допустив прострочення погашення кредиту і комісії 3538,03 грн та 1500 грн., що в сумі складає 5038, 03 грн. Зважаючи на принцип змагальності сторін, передбачений ст. 12 ЦПК України та передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок відповідача надати докази, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Витрати на правовому допомогу позивачем не заявлялись. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial