Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 69/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] . При цьому, з березня 2010 року включно по день смерті спадкодавець був зареєстрований та проживав у вказаному вище будинку. Дружина та син померлого у 2000 році виїхали на постійне місце проживання до Республіки Білорусь та відмовились від спадщини на користь позивача. Останні роки свого життя спадкодавець тажко хворів, фактично себе не обходив, тому постійний догляд за ним здійснював позивач, проживаючи з ним без реєстрації місця проживання. Позивач, будучи єдиною його родиною, самостійно здійснив всі заходи щодо його поховання. З дня смерті брата, позивач продовжує проживати в будинку за вказаною вище адресою, хоча зареєстрований в м. Києві. На думку позивача, він став фактичним спадкоємцем за законом, оскільки весь час проживав разом з померлим, доглядав брата, проживав з ним останні роки його життя та вступив в управління майном померлого. Попередньо позивач усно консультувався з нотаріусом через суворі карантинні обмеження, а в грудні 2021 року і сам захворів на СОVID-19, що призвело до ускладень. До березня 2022 року він займався лікуванням та реабілітацією, в зв`язку з чим не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса з метою подчі заяви про вступ у спадщину. Вподальшому у зв`язку з військовою агресією було запроваджено воєнний стан. Через військові дії, перебування на батьківщині для позивача стало небезпечним, тому він тимчасово виїхав за кордон. Так, повернувшись лише 23.09.2024 року, позивач мав можливість звернутись до нотаріуса, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку прийняття спадщини після смерті брата. На підставі викладеного, позивач не в змозі оформити свої спадкові права, тому звернувся до суду з цим позовом та просив визнати за ним право власності на 69/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву. Вподальшому ухвалою суду від 28.10.2025 року було задоволено заяву представника позивача та прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову від 24.10.2025 року. На виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки державним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку прийняття спадщини. До предмета доказування за цим позовом належить обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем. Так, згідно з копією паспорта, зареєстрованим місцем проживання позивача є [ADDRESS] , тобто відмінне від місця проживання його покійного брата. Факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті його брата [PERSON] не знайшов свого підтвердження, зокрема позивач не виконав вимоги ст. 1269, 1270 ЦК України не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, а також належним чином не довів факт постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті. Оскільки позивач є таким, що не прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , тому його вимога про визнання права власності на спадкове майно не підлягає задоволенню. Крім того, з огляду на те, що спір не виник внаслідок неправильних дій Вінницької міської ради, тому судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене вище, представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. В зв`язку з надходженням відзиву представником позивача було подано суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він вчасно не звернувся до нотаріуса через тривалий карантин, військовий стан, виїзд за кордон та необізнаність в законодавстві, адже вважав, що фактично прийняв спадщину, так як продовжував утримувати будинок. Позивач має право на визначений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку шляхом звернення із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Доводи відповідача, викладені у відзиві, спростовуються та підлягають відхиленню. Представник зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності (ст.ст. 344, 382, 392 ЦК України). В даному випадку право власності не визнається органом місцевого самоврядування, який може набути у комунальну власність відумерлу спадщину. Представник зауважив, що позивач постійно не проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Проте спірний будинок є батьківщиною позивача, він провів у ньому своє дитинство, постійно відвідував, проживав у літній період та останні дні життя свого брата. [PERSON] проживав разом із спадкодавцем останній період його життя, оскільки той важко хворів перед смертю, він був змушений його доглядати та здійснив його поховання. Таким чином, відсутні належні та допустимі докази факту спільного проживання зі спадкодавцем, що унеможливлює захист його прав. На підставі викладеного у [PERSON] існують перешкоди в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, а інші способ захисту відсутні, тому представник просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а всі судові витрати залишити за позивачем. Після зміни предмета позову представником відповідача надано суду додаткові пояснення, відповідно до яких вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Вінницька міська рада не зловживає наданими повноваженнями у даному спорі, а також те, що спір не виник внаслідок неправильних дій Вінницької міської ради, вважаємо, що судові витрати слід залишити за позивачем. Врахувати письмові пояснення Вінницької міської ради при винесенні рішення. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, надіслані письмові пояснення підтримує та просить їх врахувати при ухваленні рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами (а.с. 16, 32). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданного 13.02.2015 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л.А., [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 69/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] (а.с. 16, 17). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). Слід відзначити, що спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.01.1978 року (а.с. 31). Згідно з Інформаційною довідкою з реєстру Вінницької міської територіальної громади №35256 від 18.09.2024 року, [PERSON] з 29.06.2021 року був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю (а.с. 22). З витягу з реєстру Київської територіальної громади від 18.09.2024 року вбачається, що позивач [PERSON] з 18.11.2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). При цьому, згідно з довідкою квартального комітету «Київський» № 105 від 20.03.2025 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з 2021 року по теперішній час (а.с. 24). Постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л.А. від 23.09.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 03.07.2025 року було витребувано засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , проте за даними спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ за 2021-2025 роки, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 80). Разом з тим, позивачем надано дві нотаріально посвідчені заяви від [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та надання згоди на прийняття спадщини рідному брату [PERSON] (позивачу) (а.с. 29, 30). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку є поважними, оскільки позивач: проживав разом з братом без реєстрації місця проживання та здійснював постійний догляд за ним до дня смерті; в грудні 2021 року важко захворів на ковід та одужав в березні 2022 року; через бойові дії на території України виїхав за кордон, де перебував до вересня 2024 року. Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги те, що позивач, будучи спадкоємцем за законом пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved