Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 293 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 3115803 від 09 січня 2020 року за період з 24.01.2020 по 08.04.2021 в розмірі 25000,00 грн. та 1800 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 26800,00 грн. 18 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною відкрито виконавче провадження № 65852093 щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 26800,00 гривень. З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 18 червня 2021 року приватним виконавцем винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат, про стягнення з боржника основної винагороди; 01 листопада 2023 року - про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом без наявності документа, що підтверджує безспірність заборгованості, що є порушенням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вважає, що відповідач звернувся до нотаріуса безпідставно, оскільки виконавчий напис вчинено на непосвідченому нотаріально кредитному договорі, заборгованість не є безспірною, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Ніяких вимог перед вчиненням виконавчого напису стягувачем на його адресу не направлялось та не отримувалось. Відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань та належних розрахунків боргу, що позбавило позивача права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень, тому вважає виконавчий напис таким, що не підлягають виконанню. На підставі викладеного та враховуючи, що діями відповідача порушені його права, просить визнати виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 293, вчинений 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 3115803 від 09 січня 2020 року за період з 24.01.20210 по 08.04.2021 в розмірі 26800,00 грн., - таким що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явився, його представником надано суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву (арк. с. 20-25), в якому зазначив, що позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню подана позивачем зі спливом загальної позовної давності. Згідно з висновком Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24 строки звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України, можуть бути поновлені відповідно до статті 123 КАС України, якщо заявник надасть обґрунтовані пояснення та докази поважності причин пропуску. Товариство вважає, що строк для подачі позову закінчився 05.05.2024, у зв`язку з чим вказане є підставою для відмови у позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України. Між Позивачем та Відповідачем укладений Договір про надання кредиту №3115803 від 09.01.2020 року (далі - Договір). На підставі укладеного Договору Позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, за Договором виникла заборгованість, яка не була погашена Позивачем. Відповідачем направлено претензію Позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Позивач її отримав, але не виконав. Будь-яких заперечень не надав, що свідчить про визнання вимоги Відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення Відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому Відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. Позивач до матеріалів позовної заяви не долучив будь-які докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорює. Таким чином, Відповідач звернувся до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього приватному нотаріусу було надано, зокрема оригінал договору про надання кредиту, укладений між Позивачем та Відповідачем з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Сума заборгованості зазначена з урахуванням здійснених Позивачем платежів (у разі наявності таких). З виписки нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення Позичальником платежів на погашення суми заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. На підставі отриманих документів, які в повному обсязі відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України N° 662 від 26.11.2014 року (яка має статус на офіційному веб-порталі ВРУ - чинна) приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. Відповідач дотримується позиції, що всі вчинені ним дії були здійснені у відповідності до положень чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та відмовити у відшкодуванні суми на правову допомогу. Представник позивача надав відповідь на відзив (арк. с. 31-33), в якій зазначив наступне. Відповідач вважає, що позивачем подано позов зі спливом загальної позовної давності. Товариство вважає, що строк для подачі позову закінчився 05.05.2024. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020. Отже, з 02.04.2020 продовжилась позовна давність на строку дії карантину (подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20). Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 N° 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Указом Президента України від 24.02.2022 N° 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 N° 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон N° 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон N° 2102-ІХ набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 N° 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон N° 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 N° 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 N° 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон N° 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився. 04.09.2025 набрав чинності Закон N° 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Тобто з 05.09.2025 позовна давність відновила свій перебіг. Отже, з 02.04.2020 і до 04.09.2025 позовна давність була зупинена. За таких обставин на спірні правовідносини не поширюються наслідки спливу позовної давності, оскільки до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду було зупинено. Відповідач вважає, що заборгованість була безспірною. Проте позивач не погоджується із цим твердження. Мотиви незгоди щодо безспірності заборгованості наведено у позовній заяві. Відповідачем до суду не надані докази, які саме документи, що свідчать про безспірність заборгованості були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Відповідач безпідставно вважає, що під час вчинення виконавчого напису у стягувача, який виступає у даній справі Відповідачем, не було жодної підстави вважати Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року такою, що втратила чинність. Товариство аргументує це тим, що постанова суду щодо визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року була винесена, проте докази на підтвердження її виконання відсутні. Таке твердження відповідача є безпідставним. Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже з 22.02.2017 законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Тобто виконавчий напис нотаріуса мав був вчинятися з додержанням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме

Outcome: approved