Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

На адресу Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Новоодеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] щодо [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що між нею та відповідачкою 31 жовтня 2019 року був укладений шлюб, зареєстрований Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївський області, актовий запис №420. В шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Однак спільне життя позивача з відповідачем не склалося, тому 30 липня 2024 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Виконавчого комітету Новоодеської міської ради №102 від 10.05.2023 року було визначено місце проживання малолітніх дітей біля батька. Позивач зазначає, що не зважаючи на високий батьківський обов`язок стосовно виховання дитини та дбання про її всебічний розвиток, відповідач самоусунулася від виховання дітей. Так, вона жодним чином не цікавиться подальшою долею, сучасним та майбутнім своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не забезпечує належними умовами для навчання, виховання, розвитку, не піклується про стан здоров`я, байдуже відноситься до своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, не спілкується з дітьми взагалі. Позивач зазначає, що діти повністю перебувають на його утриманні та вихованні. Ним створені всі необхідні умови для її життя, повного і всебічного розвитку, навчання. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Від третіх осіб надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся відповідно до положень ст.128, 130 ЦПК України, відзив не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2019 року був укладений шлюб, зареєстрований Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївський області, актовий запис №420. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка і стала [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 09 травня 2024 року. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 09 травня 2024 року. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2024 року по справі № 482/2847/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачці залишено прізвище [PERSON] . Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із своїм батьком [PERSON] (відповідно до витягу з реєстру територіальної громади 2023/003840951 від 19.05.2023 року). 03 березня 2025 року за № 229/02-30/25 Шевченківською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 18 червня 2025 року за № 460 Виконавчим комітетом Новоодеської міської ради Миколаївської області, як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Враховуючи досліджені докази та встановлені під час судового розгляду обставини, зокрема, висновки органу опіки та піклування (за місцем фактичного проживання відповідача та за місцем проживання позивача), а також байдуже ставлення відповідача до питання позбавлення його батьківських прав щодо дитини, оскільки, будучи обізнаним про наявність позову, до суду жодного разу не з`явилась, заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав, є необхідним та відповідає інтересам малолітніх дітей, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права матері, позбавленої батьківських прав на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання позивача судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved