Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з житлового будинку. Короткий виклад позовних вимог Рішенням суду від 22.01.2008 за [PERSON] визнано право власності на 48,9%, а за [PERSON] та [PERSON] - на 51,1% будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Позивач як спадкоємець, якому [PERSON] заповів спадкове майно, зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки на цей будинок ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2006 року накладено арешт. Враховуючи це, з посиланням на норми ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України, позивач просить зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] . Рух справи Ухвалою суду від 22.07.2025 відкрито загальне позовне провадження, у нотаріуса витребувано копію спадкової справи. Ухвалою суду від 23.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позиція сторін Представник позивача до суду не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без позивача та представника. Відповідачі не з`явилися, причини неявки суду не повідомити. Відзиву, заяв, клопотань до суду не подали. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Фактичні обставини Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.01.2008, яке набрало законної сили, у цивільній справі №2-27/2007, рішення Хмільницького міськрайонного суду від 31.10.2007 у частині визнання права власності за сторонами на частини будинку та його поділ змінено. Визнано за [PERSON] право власності на 48,9 %, а за [PERSON] та [PERSON] - на 51,1% будинку [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] за власні кошти завершити будівництво прибудови, пробити дверний пройом з прибудови до кімнати 3, замурувати дверний пройом між кімнатами 1 та 4, переобладнати опалення з встановленням лічильника та котла. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] грошову різницю у вартості їх ідеальної частки у праві власності на будинок з реально виділеною (а.с. 11-13, 14-16). Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2006 року у цивільній справі № 2-27/2007 задоволено заяву [PERSON] , накладено арешт на будинок [ADDRESS] (а.с. 19). Інформацією з Державного реєстру речових прав, підтверджено, що земельна ділянка по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , 51/200 частки будинку [ADDRESS] належить [PERSON] . Постановою державного виконавця відділу ДВС Хмільницького міськрайонного управління юстиції від 18.03.2010, провадження № [NUMBER] накладено арешт на частку [PERSON] , про що 04.09.2013 внесені відомості у Реєстр. 11.10.2006 року зареєстровано арешт нерухомого майна - будинку [ADDRESS] , власник - [PERSON] (а.с. 20). Копією спадкової справи № 64/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , підтверджено, що з заявами про прийняття спадщини своєчасно звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 62) [PERSON] померла [INFO] (а.с. 74). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 89). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи та змісту заповіту встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом стосовно майна [PERSON] , у визначений законом строк прийняв спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У копіях матеріалів спадкової справи наявна лише заява позивача від 16.05.2023 року про прийняття спадщини, яка відправлена поштою 17.10.2023, а отримана та зареєстрована нотаріусом 18.10.2023. За змістом цієї заяви, [PERSON] повідомляє про прийняття спадщини, зазначаючи, що всі документи, які необхідні для оформлення його спадкових прав будуть подані при зверненні за видачею свідоцтва про право на спадщину. Частиною першою статті 1298 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 (надалі - Закон), у редакції із змінами та доповненнями, на майно, що переходить у порядку спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України (ч. 3 ст. 66 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як зазначено вище, копія спадкової справи містить лише заяву позивача, в якій він повідомляє нотаріуса про прийняття спадщини, а також про те, що всі інші документи будуть подані разом із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, позивачем не доведено та не надано доказів звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також, статтею 49 Закону визначено перелік випадків коли нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Частинами 5 та 6 статті 49 Закону передбачено, що нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Позивач, стверджуючи про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину до позовної заяви не долучив копію відповідної постанови нотаріуса. Така постанова відсутня і в копіях матеріалів спадкової справи. Зазначене дає підстави для висновку, що така постанова нотаріусом не приймалася. Отже, позивачем не доведено, що його права як спадкоємця порушуються чи не визнаються, а свідоцтво не можливо видати по причини наявності накладеного арешту. При цьому доказів звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину також немає. За змістом судових рішень у цивільній справі № 2-27/2007, які набрали законної сили, за спадкодавцем - [PERSON] визнано право на 48,9% будинку [ADDRESS] , у той час як позивач просить скасувати арешт накладений у цій справі на весь будинок. За інформацією з Державного реєстру речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна видно, що на 51/200 частку будинку [ADDRESS] накладено арешт постановою державного виконавця відділу ДВС Хмільницького міськрайонного управління юстиції у виконавчому провадженні № [NUMBER], якою обтяжено права [PERSON] . Отже, з досліджених судом доказів встановлено, що позивач, як один із спадкоємців має право на спадкування 48,9% частки спадкодавця [PERSON] , а не на весь будинок. На іншу частку - 51/200, яка згідно судових рішень належить [PERSON] та [PERSON] накладено арешт державний виконавцем, а не ухвалою суду від 26.09.2006 року. Окрім цього, позивач просить скасувати арешт накладений ухвалою суду від 26.09.2006 року застосований як захід забезпечення позову в цивільній справі № 2-27/2007, у порядку визначеному ст. ст. 151-153 ЦПК України. Порядок скасування заходів забезпечення позову врегульовано статтею 158 ЦПК України, за змістом котрої суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 1). Таке клопотання розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду (ч. 2). За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч.ч. 4, 5 ст. 158 ЦПК України). У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7). Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8). Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову (ч. 11). Як видно з наведеного, учасники справи № 2-27/2007, зокрема [PERSON] та [PERSON] мають право, у порядку визначеному ст. 158 ЦПК України, подати до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову. У свою чергу такі заходи скасовуються судом, якщо судове рішення повністю виконано, що також не доведено позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає не доведеними доводи позивача про порушення його прав, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Судові витрати Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні цивільного позову відмовлено, підстав для стягнення на користь позивача судових витрат немає. Відповідачі не надали доказів понесення судових витрат, не заявляли про їх стягнення. На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed