Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт Клуб А» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 49 871, 68 грн, інфляційних втрат у розмірі 7 845, 00 грн та 3 % річних у розмірі 2 275, 41 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, як власник квартири у багатоквартирному будинку, зобов`язаний відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Цивільного кодексу України та Статуту ОСББ «Комфорт Клуб А» належним чином і в повному обсязі сплачувати внески та платежі, визначені рішенням загальних зборів. ОСББ є уповноваженим органом управління спільним майном і має право вимагати від співвласників своєчасного виконання таких обов`язків. Позивач підкреслив, що рішенням загальних зборів ОСББ від 30.07.2019 встановлено розмір внеску на експлуатацію будинку у сумі 28, 16 грн за 1 кв. м загальної площі квартири. Відповідач, володіючи квартирою загальною площею 44, 5 кв.м, належним чином не виконував свої обов`язки зі сплати внесків, внаслідок чого з лютого 2022 року по квітень 2025 року за ними утворилась заборгованість. В матеріалах справи надано детальний розрахунок цієї заборгованості, відповідно до якого відповідач має борг у розмірі 49 871, 68 грн. Позивач також посилається на норми ЦК України щодо зобов`язань власника утримувати майно, а також на приписи Статуту ОСББ, які передбачають обов`язок усіх співвласників сплачувати внески у встановлені строки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року справу передано на розгляд головуючого судді Митрофанової А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачам направлено рекомендованими листами з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0610251364250) на адресу зареєстрованого місця проживання, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження обставин в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 15.11.2017 власниками житлових та нежитлових приміщень, які розташовані в будинку за адресою: [ADDRESS] було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт Клуб А» для забезпечення належного утримання будинку. Рішення про створення Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт Клуб А» оформлено Протоколом № 1 від 15.07.2017. 16.11.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за номером 10681020000047945 про державну реєстрацію ОСБ «Комфорт Клуб А». Загальними зборами ОСББ «Комфорт Клуб А» вирішено встановити внесок з утримання будинку, споруд та прибудинкової території для власників квартир в розмірі 28, 16 грн за один метр квадратний належної загальної площі квартири (нежитлового приміщення), рішення оформлене протоколом № 6 позачергових зборів ОСББ від 30.07.2019. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1626 від 16.08.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач, володіючи квартирою загальною площею 44, 5 кв.м, належним чином не виконував свої обов`язки зі сплати внесків, внаслідок чого з лютого 2022 року по квітень 2025 року за ними утворилась заборгованість. Станом на квітень 2024 року, за розрахунками позивача, заборгованість відповідачів за внесками на експлуатацію будинку становила загалом 49 871, 68 грн. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Правовідносини сторін основані на статуті та протоколах загальних зборів співвласників, як вищого органу управління ОСББ. Згідно із ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до положень статті 4 вказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 15.07.2017 року створено ОСББ «Комфорт Клуб А», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також копією статуту об`єднання. ОСББ «Комфорт Клуб А» здійснює управління житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та його прибудинковою територією. Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Комфорт Клуб А» від 30.07.2019 прийнято рішення про затвердження розміру щомісячного обов`язкового внеску на експлуатацію будинку у розмірі 28, 16 грн за 1 кв. м загальної площі власника. Як зазначив позивач у позовній заяві, за квартирою № 6 , власником якої є [PERSON] , починаючи з лютого 2022 року не здійснювалася належна та своєчасна сплата обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території, що зумовило виникнення заборгованості, яка станом на квітень 2025 року становила 49 871, 68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, з огляду на положення статуту ОСББ, рішення загальних зборів співвласників, вимоги цивільного та спеціального законодавства, а також надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що у відповідачів утворилася заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, яка підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню. Що стосується позовних вимог Комунального підприємства «Київський Іподром» в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, то суд дійшов наступних висновків. Так, як встановлено ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язанні допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31.01.2019 у справі № 761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (14-465цс18). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 у справі №535/757/17 (провадження №61-30148св18) зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру 3 % річних та інфляційних втрат, через неналежне та несвоєчасне виконання відповідачами основного зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2022 року по квітень 2025 року, ОСББ «Комфорт Клуб А» на суму основного боргу нараховано 3 % річних у розмірі 2 275, 41 грн та інфляційні втрати в сумі 7 845, 00 грн. Проведений позивачем даний розрахунок сум 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений на підставі ст. 625 ЦК України, відповідач в ході розгляду справи судом його не спростував, власного контррозрахунку цих сум не надав. Разом з тим, судом встановлено, що позивач у складі розрахунку заборгованості за договором на утримання будинку та прибудинкової території здійснив нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, зокрема за період з 21.02.2022 по 30.04.2022, що підтверджується відповідними розрахунковими таблицями, долученими до матеріалів справи. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців після його припинення або скасування забороняється нарахування і стягнення з населення штрафів, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, м. Київ включено до переліку територій, на яких велися бойові дії або які тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації, у тому числі з 24.02.2022 по 30.04.2022. Таким чином, у зазначений період діяла заборона на нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачена постановою № 206, що прямо виключає можливість збільшення заборгованості відповідача у цей проміжок часу. Як вбачається із наданого розрахунку позивача, заборонені нарахування були здійснені: - за період з 21.02.2022 по 20.03.2022 - інфляційна складова 45, 00 грн, 3 % річних 2,30 грн; - за період з 21.03.2022 по 20.04.2022 - інфляційна складова 69,85 грн, 3 % річних 5,74 грн; - за період з 21.04.2022 по 20.05.2022 - інфляційна складова 94,67 грн, 3 % річних 8,65 грн. Сукупно - інфляційна складова 209,52 грн та 3 % річних 16,69 грн, тобто загалом 226, 21 грн. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що в частині заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 21.02.2022 по 30.04.2022, позовні вимоги є безпідставними, оскільки такі нарахування здійснено у період, на який поширюється дія Постанови Кабінету Міністрів України № 206, якою прямо встановлено заборону на відповідні дії. Таким чином, загальний розмір 3 % річних становить 2 258, 72 грн та інфляційних втрат - 7 635, 48 грн. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі в сумі 3 028 грн. За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то згідно вимог статті 141 ЦПК України суд уважає, що відповідачам слід компенсувати судовий збір в розмірі 3 016, 49 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99, 62 %).

Outcome: partial