Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Дебт Форс», в якому просить: -визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 24173, вчинений 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 38 407,25 грн. заборгованості за кредитним договором № 490953871 від 23.05.2016; -скасувати виконавчий напис нотаріуса № 24173 від 12.02.2021 як такий, що вчинений із порушенням вимог законодавства України; -зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову Марію Вікторівну після набрання рішенням суду законної сили закінчити (припинити) виконавче провадження № 64640747, відкрите на підставі виконавчого напису № 24173 від 12.02.2021, у зв`язку з визнанням зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.05.2016 між позивачем та ПАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 490953871. Надалі право вимоги за цим договором неодноразово відступалося фінансовим компаніям, а заборгованість була предметом судового розгляду в Оболонському районному суді м. Києва. Рішенням від 01.12.2020 у справі № 756/14234/16-ц з нього було стягнуто 7 795,02 грн заборгованості, і це рішення у подальшому виконане в повному обсязі. Попри це, 12.02.2021 приватним нотаріусом Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 24173 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за тим самим кредитним договором № 490953871 на суму 38 407,25 грн, що більш ніж у п`ять разів перевищує суму, визначену судовим рішенням. На підставі цього напису було відкрито виконавче провадження № 64640747 у приватного виконавця Малкової М.В., в рамках якого у жовтні 2025 року на банківські рахунки позивача були накладені арешти та вчинені інші примусові виконавчі дії. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений із грубим порушенням вимог закону, суперечить рішенню суду та призводить до фактичного подвійного стягнення за одним і тим самим зобов`язанням, у завищеному розмірі. Жодних належних письмових вимог/повідомлень про усунення порушення за 30 днів до вчинення виконавчого напису він не отримував. В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника. Кредитний договір № 490953871 не був нотаріально посвідчений. Сам факт попереднього судового спору і наявність судового рішення, яким розмір заборгованості визначено інакше, ніж у виконавчому написі, свідчить про спірність вимог кредитора. За таких обставин нотаріус не мав права вважати вимогу безспірною. На момент вчинення виконавчого напису сплинув трирічний строк, встановлений ст. 88 Закону «Про нотаріат» ст. 257 ЦК України (загальна позовна давність). Будь яких доказів перерви чи зупинення цього строку щодо позасудового механізму стягнення (виконавчого напису) відповідачами не надано. Отже, виконавчий напис № 24173 вчинено із порушенням строків, установлених законом, що саме по собі є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Також, пояснив, що він зазначив відповідачем у справі ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки, саме це товариство є стягувачем за виконавчим написом нотаріуса. Згодом, відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс», на користь якого повинні стягуватися кошти на підставі виконавчого напису. Зазначив, що продаж боргу ТОВ «Дебт Форс» відбувся після того, як він погасив у повному обсязі заборгованість за кредитним договором перед ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку документів у електронному вигляді до їх електронних кабінетів 10.12.2025 та 12.12.2025, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неявки у судове засідання не повідомили, відзиву на позов та заяв про відкладення розгляду справи не подали. Треті особи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку документів у електронному вигляді до їх електронних кабінетів 10.12.2025 та 12.12.2025, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неявки у судове засідання не повідомили, пояснення щодо позову не подали. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 9 грудня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження по справі, призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року задоволена заява про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису який оскаржується боржником у судовому порядку. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд установив, що 23.05.2016 між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» укладений кредитний договір №49095387, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 6606,94 для особистих, сімейних та побутових потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Дата остаточного повернення кредитую, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 24.05.2019. (а.с. 7-9). На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.12.2020 у справі №756/14234/16-ц за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, із [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №49095387 від 23.05.2016, яка станом на 24.10.2016 становила 7795,02 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 09.01.2021. Вказаним судовим рішенням установлені ті обставини, що між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» 28.01.2019 укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, у відповідності до якого право вимоги за кредитним договором №490953871 від 23.05.2016 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА». В подальшому, 29 січня 2019 між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, за умовами якого, ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №490953871, де боржником є [PERSON] ,що свідчить про зміну кредитора у спірних правовідносинах.(а.с. 21-23). Відповідно до змісту постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. у виконавчому провадження №71300880 від 15.05.2023 щодо примусового виконання виконавчого листа №756/14234/16-ц виданого 09.11.2022 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на кристь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговуваня фізичних осіб від 23.05.2016, яка станом на 24.10.2016 становить 779,02 грн., виконавче провадження закінчене у зв`язку із погашенням всієї суми боргу. (а.с. 11) Згідно з інформацією про виконавче провадження №64640747 від 25.02.2021, яке перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., вказане виконавче провадження відкрите 25.02.2021 на підставі виконавчого напису № 24173, вчиненого 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 38 407,25 грн заборгованості за кредитним договором № 490953871 від 23.05.2016. Вказаний виконавчий документ надійшов на виконання 24.02.2021. Постановою приватного виконавця від 01.02.2024 на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2023, змінено стягувача у виконавчому провадженні ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Постановою приватного виконавця від 15.10.2025 накладено арешт на кошти боржника [PERSON] (а.с. 13-18). У відповідь на заяву [PERSON] від 16.10.2025 про закриття (зупинення) виконавчого провадження та зняття арешту з майна, приватний виконавець Малкова М.В. повідомила, що підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні та роз`яснила його право звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.(а.с. 12, 19-20). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 по справі №137/1666/16-ц. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Доводи позивача, про те, що розмір заборгованості [PERSON] , який зазначений у виконавчому написі нотаріуса № 24173 від 12.02.2021 не є безспірним не спростовані відповідачами. Ні відповідачі, ні приватний нотаріус не надали до суду докази на підтвердження тих обставин, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Горай О.С. отримав від стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» усі обов`язкові документи, які передбачені Переліком документів. У зв`язку з цим, відсутні підстави вважати безспірним розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, матеріалами справи підтверджено, що спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №49095387 від 23.05.2016, який виник між [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» був вирішений у судовому порядку і вказане судове рішення виконане у повному обсязі. Також, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Оскільки, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З матеріалів справи убачається, що спірний виконавчий напис був вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, був чинений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально, доказів протилежного до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є достатні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки, порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису є самостійною підставою для задоволення цього позову, суд не вважає за необхідне перевіряти інші доводи позивача щодо неправомірності вимог стягувача. Вказане узгоджується з правовими висновками ВП ВС викладеними у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса № 24173 від 12.02.2021 таким, що не підлягає виконанню є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. Сторонами у цивільному процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина перша статті 48 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача як сторони у справі, а також зміст позовних вимог (пункти 2, 4 частини 2 статті 175 ЦПК України).Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за яким з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 490953871 у розмірі 38 407,25 грн. Таким чином, [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» є сторанами спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на це, належним відповідачем у справі є ТОВ «Вердикт Капітал», а позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Дебт Форс» звернуті безпідставно. При цьому, вимога [PERSON] про скасування вищевказаного виконавчого напису нотаріуса по своїй суті є тотожною вимозі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовної вимоги про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. після набрання рішенням суду законної сили закінчити (припинити) виконавче провадження № 64640747, відкрите на підставі виконавчого напису № 24173 від 12.02.2021, у зв`язку з визнанням зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то вона також, не підлягає до задоволення, оскільки, звернута до неналежного відповідача. Приватний виконавець Малкова М.В. залучена до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та не є відповідачем за вказаним позовом. Крім того, з огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Ураховуючи, що вимоги позивача, звернуті до ТОВ «Вердикт Капітал» задоволені у повному обсязі, зважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позовної заяви у такій категорії справ (ч. 3 ст. 22 закону України «Про захист прав споживачів»), відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн. витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви та 605,60 грн. витрати на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Оскільки, учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 29.12.2025 заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні, то згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України він продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial