Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

13.06.2025 [PERSON] звернулась в Личаківський районний суд м.Львова з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] , який зареєстрований 30.07.2005 року Новокам`янською сільською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис № 3; визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «Skoda Octavia» 2010р.в. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 30.07.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Новокам`янській сільській раді Жовківського району, Львівської області, актовий запис № 3 (Серія 1-СГ, № 014785). За час шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у неї з чоловіком відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Останньою краплею стала подружня зрада чоловіка. Спільне господарство припинено з 03.02.2025р. Подружні стосунки фактично припинені, примирення між ними неможливе. Також зазначила, що під час шлюбу ними було набуте майно, що відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: придбана у 2011 році квартира за адресою [ADDRESS] , загальною площею 36,6кв м, яка зареєстрована на її ім`я; придбаний у 2019 році автомобіль марки ««Skoda Octavia» 2010р.в. д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] . Зазначене майно було набуте за спільні кошти подружжя та використовується як спільне. Враховуючи припинення сімейних стосунків, вона вважає за необхідне здійснити поділ спільного майна у рівних частках. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 16.06.2025, вказану справу передано на розгляд Шевченківського районного суду м.Львова. Матеріали надійшли 14.08.2025. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03.10.2025 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 10.11.2025 позивачка подала уточнення до позовної заяви щодо поділу майна, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Skoda Octavia» 2010 р.в. д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою суду від 28.11.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Просила також присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не надіслав, в підготовчі та судові засідання жодного разу не з`явився з невідомих суду причин. Суд, у відповідності до вимог ст. ст.223, 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 30.07.2005 року у Новокам`янській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 3. Даний факт стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2005 року. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , 2007р.н., та [PERSON] , 2012р.н. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд встановив, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує формально. Можливість примирення позивачка категорично заперечує. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. За таких обставин суд не вважає за доцільне надавати сторонам строк на примирення. Спору про місце проживання дітей та їх утримання немає. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Суд вважає. що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Після розірвання шлюбу присвоїти позивачці [PERSON] її дошлюбне прізвище [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що під час шлюбу сторонами набуте майно, що відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя: -За договором купівлі-продажу від 12.05.2011р. придбана квартира за адресою [ADDRESS] , загальною площею 36, 6кв.м, яка згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 31.05.2011 належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] -Зареєстрований 30.11.2019р. на ім`я відповідача [PERSON] привезений з-за кордону автомобіль марки «Skoda Octavia» 2010р.в. д.н.з. [NUMBER] . Згідно Висновку експерта-оцінювача [PERSON] , вартість квартири [ADDRESS] станом на 01.09.2025 становить 983 671,00грн. без ПДВ. Згідно Довідки експерта-оцінювача [PERSON] від 29.08.2025, середня ринкова вартість транспортного засобу марки «Skoda Octavia» (загальний легковий загальний хетчбек В), 2010 р.в., об`єм двигуна 1,6 л. (1598 см.куб., вид палива дизель), станом на 29.08.2025 року згідно Бюлетеня автотоварознавця №141 становить : 6 540 USD, або відповідно до курсу НБУ ( 1 USD = 41,2602 грн.) 269 840 грн. За частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. За ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки спірні квартира та автомобіль були набуті сторонами під час шлюбу, презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, не заперечується, суд дійшов висновку про визначення за кожним з подружжя права власності на 1/2 частку зазначеного майна. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири та 1/2 частку автомобіля є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки витрати на сплату судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved