Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У серпні 2024 року позивач в особі свого представника адвоката Кальної А.Г. відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014, відповідно до якого було змінено підсудність справ Петровського районного суду міста Донецька Краснолиманському міському суду Донецької області, а також розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22, яким, у свою чергу, передано територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, звернувся з позовом про визнання свого батьківства стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він, [PERSON] , з 2018 до 2020 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . В період спільного проживання [INFO] в них народився син [PERSON] . Дитина народилася в місті Донецьку, тобто на тимчасово окупованої території України. В серпні 2019 року відповідач звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини з метою отримання свідоцтва про народження дитини. Він був упевнений, що зазначений батьком дитини. Про те, що батько дитини був записаний зі слів матері відповідно до положень частини 1 статті 135 СК України дізнався лише взимку 2024 року. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 3212, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2022 року. Відповідачка почала зустрічатися з іншим чоловіком та згодом заявила, що вагітна та виходить заміж. Відповідач уклала шлюб на тимчасово окупованій території та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач запропонувала йому забрати сина жити до себе, на що він погодився. З цього часу дитина мешкає разом з ним. У червні 2023 року, коли почалася мобілізація в м. Донецьку, він був вимушений залишити дитину зі своєю сестрою, а сам виїхав, прибувши 08.06.2023 року до Республіки Німеччина, де отримав тимчасовий захист. Як тільки влаштувався та отримав всі необхідні документи для тимчасового захисту, відповідач надала дозвіл на виїзд дитині. 23.02.2024 року його сестра [PERSON] привезла дитину в Німеччину, де дитині також оформили тимчасовий захист. Відповідач передала всі документи, в тому числі свідоцтво про народження дитини, з якого він дізнався, що не записаний батьком. Наразі дитина мешкає разом з ним у Німеччині. З метою з`ясування біологічного батьківства стосовно дитини [PERSON] була проведена відповідна експертиза, згідно з висновком якої він, [PERSON] , може бути батьком [PERSON] . За цих підстав позивач просив визнати його, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком малолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] в м. Донецьку Донецької області, а також внести зміни до актового запису № 312 від 18.09.2019 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зазначити батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Агдаш Азербайджану, та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачем та його представником була надана заява про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції також надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. В свою чергу, відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України», відзив на позов не надала, тому справу розглянуто у її відсутність на підставі наявних даних та доказів. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , народила в місті Донецьку Донецької області сина [PERSON] . Зазначений факт підтверджується рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2019 року у справі № 242/4854/19 (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 83910327), а також копією свідоцтва про народження, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до актового запису № 312 від 18 вересня 2019 року. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно з листом Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державну реєстрацію народження [PERSON] проведено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, тобто батько записаний зі слів матері. При вирішенні спору суд керується наступним: Згідно з частинами 1-2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 3-4 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, справи про визнання батьківства щодо дитини суд має вирішувати відповідно до статті 128 СК України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. При цьому, як зауважив Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення Калачова проти Російської Федерації від 07 травня 2009 року). Заявляючи позовні вимоги про визнання свого батьківства стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , позивач надав суду копію висновку за результатами експертизи з визначення батьківства № 42209 від 18.07.2024 року, проведеної німецькою установою ТОВ «Галантос Генетика», згідно з яким [PERSON] має спільну ознаку з тестованою дитиною [PERSON] у всіх досліджених STR-системах. Тому він може бути визнаний батьком. Обчислений індекс батьківства має значення 138.009. Це відповідає ймовірності батьківства 99,999%. Цей показний отримує за класифікацією Хуммеля (біостатистичне доведення батьківства) вербальну оцінку «батьківство практично доведено». Також позивач надав копію нотаріальної згоди [PERSON] про виїзд за кордон її сина [PERSON] , [INFO] , а також копію довідки, складеної на тимчасово окупованій території щодо внесення змін до актового запису про народження [PERSON] та зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку зі встановленням батьківства [PERSON] . Суд звертає увагу, що такий документ є недійсним і не створює жодних правових наслідків. Водночас у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами свідчить про причину зазначення прізвища дитини у закордонних документах як « [PERSON] ». Отже, оцінюючи докази, надані позивачем, суд вважає, що в судовому засіданні доведено батьківство позивача стосовно дитини [PERSON] , народженого відповідачем [INFO] , оскільки це підтверджується копією відповідного висновку експертизи. Суд також бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року звернуто увагу на необхідність дотримання справедливого балансу між відповідними конкуруючими інтересами, а також відповідності рішення найкращим інтересам дитини, що має надзвичайно важливе значення. Так, стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, ЄСПЛ зазначено, що, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен виключатися з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Суд ураховує, що на цей час малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем. При цьому відповідач будь-яких заперечень проти позову про визнання батьківства позивача не надала. З огляду на викладене, суд вважає, що визнання позивача батьком дитини [PERSON] відповідає інтересам останнього та не порушуватиме чиїх-небудь прав та законних інтересів. За таких обставин позов [PERSON] в частині визнання його батьком дитини [PERSON] необхідно задовольнити. Крім того, згідно з положеннями статті 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. У зв`язку з визнанням батьківства позивача суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та внести зміни до актового запису № 312 від 18.09.2019 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зазначивши батьком дитини громадина України [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Агдаш Азербайджану, та змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у вказаному розмірі.

Outcome: approved