Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У жовтні 2025 року до суду в системі «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» надійшла позовна заява, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3723364 від 25.07.2021 у розмірі 70 500,00 грн та судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 25.07.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 3723364. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка до укладення договору отримала проєкт цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства і є невід`ємною частиною цього договору. Електронний підпис на дану заяву накладено відповідачкою одноразовим ідентифікатором. Відповідачка уклала договір про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 із ТОВ «МІЛОАН», на підставі якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000,00 грн. 11.11.2021 згідно з умовами договору відступлення права вимоги № 12 Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором №3723364 від 25.07.2021. Згідно з договором відступлення сума заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 70 500,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн; заборгованість за процентами - 54 000,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1 500,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Ухвалою судді від 07 листопада 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 03 грудня 2025 року. 03 грудня 2025 року цивільну справу знято з розгляду, судове засідання призначено на 16 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року судовий розгляд справи відкладено на 30 грудня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету позивача та його представника Романенка М.Е . До суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача Романенка М.Е. надійшла заява, в якій він просив судові засідання проводити за відсутності представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», задовольнити позовну заяву в повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка повторно в призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась в порядку, передбаченому статтею128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 16 грудня 2025 року, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній». У такому випадку [PERSON] вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачка не надіслала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 30 грудня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 25 липня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 3723364, в якій зазначила свої особисті дані, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, дату народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання (а. с. 19). З Анкети-заяви на кредит № 3723364 від 25.07.2021 вбачається, що відповідачу [PERSON] погоджені наступні умови кредитування по вказаній заяві: сума кредиту - 15 000,00 грн; строк кредиту - 30 днів; ставка процентів - 2,00 % за кожен день користування; комісія за надання - 10,00 % одноразово (зв. ст. а. с. 19). Анкета-заява на кредит № 3723364 від 25.07.2021 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 3723364, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підтвердження зміни умов, обробку, підписання договору. Отже, відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідачка використала для підтвердження підписання договору. 25 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 3723364, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами (далі - кредитний договір № 3723364) (а. с. 20-24). Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 3723364 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. В пункті 1.2. кредитного договору № 3723364 зазначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000, 00 грн. З пунктів 1.3.-1.4. кредитного договору № 101851683 вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 25.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 24.08.2021. Як вбачається з п. п. 1.5.1.-1.5.2., п. 1.6.-1.7. кредитного договору №3723364, комісія за надання кредиту: 1 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 9 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору № 3723364 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 2.2.1. кредитного договору № 3723364 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п .2.3 договору. Пунктом 2.2.2. кредитного договору № 101851683 передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. З п. 2.2.3. кредитного договору № 3723364 вбачається, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п. 1.6., та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Згідно з п. 2.3.1. кредитного договору № 3723364 продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Як вбачається з п. 2.3.1.1. кредитного договору № 101851683, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: строк продовження - дні; максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3,00 %; строк продовження - 7 днів; максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5,00 %; строк продовження - 15 днів; максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10,00 %. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору. Відповідно до п. 2.3.1.2. кредитного договору № 3723364 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. В п. 2.4.1. кредитного договору № 3723364 визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Пунктом 3.2.6. кредитного договору № 3723364 визначено, що кредитодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором. Відповідно до п. 3.3.2. кредитного договору № 101851683 позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Як вбачається з графіку платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021, дата платежу- 24.08.2021; до сплати разом - 25 500,00 грн, в тому числі: кредит - 15 000,00 грн; комісія за надання кредиту - 1 500,00 грн; проценти - 9 000,00 грн (зв. ст. а. с. 24). 25 липня 2021 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала паспорт споживчого кредиту № 3723364, який є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 (а. с. 25). З платіжного доручення №52106631 від 25.07.2021 видно, що 25.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на картку [PERSON] № [NUMBER] 15 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору № 37233648 (а. с. 26). Відповідно до інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК № 20.1.0.0.0/7-251117/70153-БТ від 20.11.2025, на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , контактний номер телефону [NUMBER] ( а.с. 71). Згідно з випискою по рахунку [NUMBER] , відкритого для карткового рахунку № [NUMBER] , за період з 25.07.2021 по 30.07.2021, 25.07.2021 зараховано суму 15 000,00 грн ( а.с. 72). Як вбачається із розрахунку заборгованості, складеним ТОВ «МІЛОАН», заборгованість за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 [PERSON] станом на 23.10.2021 складає 70 500,00 грн, з яких: заборгованості за основною сумою боргу - 15 000,00 грн; заборгованість за процентами, нарахованими за період з 25.07.2021 по 23.10.2021, у розмірі 54 000,00 грн; заборгованість за комісією - 1 500,00 грн (а. с. 27). 11 листопада 2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір відступлення прав вимоги № 12 Т, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а. с. 28-35). Згідно з пунктом 1.2. договору відступлення прав вимоги № 12 Т, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, і набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Як вбачається з п.п. 6.1.- 6.2. договору відступлення прав вимоги № 12Т, відповідно до умов цього договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості. За цим договором кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові документацію в порядку, передбаченому цим договором. Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 7.1. договору відступлення прав вимоги № 12 Т визначено, що в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 3 566 998,72 грн. Згідно з п. 13.1. договору відступлення прав вимоги № 13Т договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Відповідно до платіжних інструкцій № 1913 від 29.12.2021 на суму 216 998,72 грн, № 1923 від 23.12.2021 на суму 250 000,00 грн, № 1893 від 16.12.2021 на суму 250 000,00 грн, № 1855 від 09.12.2021 на суму 250 000,00 грн, № 1777 від 02.12.2021 на суму 250 000,00 грн, № 27 від 25.11.2021 на суму 250 000,00 грн, № 1756 від 19.11.2021 на суму 500 000,00 грн. №1752 від 19.11.2021 на суму 1 600 000,00 грн, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало ТОВ «МІЛОАН» плату згідно з договором про відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021 (а. с. 37-38). Як вбачається з п. 1 акту приймання-передачі реєстру боржників від 11.11.2021 до договору відступлення права вимоги № 12 Т від 11.11.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників від 11.11.2021, складений за формою згідно з додатком № 1 до договору (зв. ст. а. с. 35). Згідно з витягом з додатку до договору відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021 право вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 на загальну суму 70 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн- сума заборгованості за тілом кредиту; 54 000,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 500,00 грн- сума заборгованості за комісією, перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а. с. 36). 25 липня 2025 року позивач направив відповідачу за зареєстрованим місцем проживання вимогу про погашення кредитної заборгованості ( а.с.9-40). Доказів її виконання відповідачем матеріали справи не містять. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00054836571 від 18.11.2025, отриманого на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025, [PERSON] 28 квітня 2012 року уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 31 від 28.04.2012. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.64-66). Отже, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію » відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію » у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно достатті12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Згідно п. 5 розділу VІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», чинної станом на час укладення договору про споживчий кредит №3723364 від 25.07.2021, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом наведених норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперові копії: анкети заяви на кредит № 3723364; електронного договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021, що містять особисті дані позичальника [PERSON] : реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти, визначені умови видачі кредиту та погоджені умови кредитування ( а.с.19-25). Для підписання кредитного договору позичальник [PERSON] використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021, в тому числі погодження відповідачки [PERSON] з умовами вказаного договору шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти позичальнику, що підтверджується платіжним дорученням №52106631 від 25.07.2021 про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідачки [PERSON] № [NUMBER] ( а.с.26). Належність електронного платіжного засобу (ЕПЗ) № 4149499129529648 [PERSON] підтверджена інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК № 20.1.0.0.0/7-251117/70153-БТ від 20.11.202, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025, в якій також вказано фінансовий номер телефону [NUMBER] , який міститься в її анкетних даних. Згідно з випискою по вказаному картковому рахунку наявне зарахування коштів в сумі 15 000,00 грн 25.07.2021 (зв. ст. а.с. 72). Таким чином, встановлені судом обставини справи та надані позивачем на їх підтвердження докази є достатніми для висновку про належне укладення договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» з відповідачкою [PERSON] в електронній формі та отримання останньою кредитних коштів. Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась та не надала жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. На підтвердження факту переходу права вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» позивач надав: копію договору про відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; копію платіжних інструкцій: № 1913 від 29.12.2021, № 1923 від 23.12.2021, № 1893 від 16.12.2021, № 1855 від 09.12.2021, № 1777 від 02.12.2021, № 27 від 25.11.2021, № 1756 від 19.11.2021, №1752 від 19.11.2021 про перерахування ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рахунок ТОВ «МІЛОАН» плати згідно з договором про відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.202; копію вимоги [PERSON] та копію витягу з додатку до договору № 12Т від 11.11.2021, підписаного генеральним директором ТОВ «МІЛОАН» та директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно до якого до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 ( а.с.28-40). Питання дійсності договору відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору відступлення права вимоги № 12 Т від 11.11.2021 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. Таким чином, на підставі договору відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 перейшло до позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Як вбачається із розрахунку заборгованості, наведеного у позовній заяві, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 становить 70 500,00 грн, яка складається з: 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54 000,00 грн- заборгованість за процентами; 1 500,00 грн- заборгованість за комісійними винагородами ( а.с. 5). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «МІЛОАН», заборгованість за кредитним договором № 3723364 від 25.07.2021 [PERSON] станом на 23.10.2021 складає 70 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54 000,00 грн- заборгованість за процентами; 1 500,00 грн - заборгованість за комісією. При цьому, проценти нараховані за період з 25.07.2021 по 23.10.2021, в тому числі проценти в період з 25.07.2021 по 24.08.2021 нараховувалися згідно з п. 1.5.2 договору, а в період з 25.08.2021 по 23.10.2021, тобто в межах 60 календарних днів, згідно з п. 1.6 договору, а отже в межах строку кредитування, визначеного умовами укладеного договору № 3723364 від 25.07.2021 (а. с. 27). Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021, договору відступлення права вимоги № 12Т від 11.11.2021, беручи до уваги, що позивач надав достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем [PERSON] , суд вважає правильним задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3723364 від 25.07.2021 в розмірі 70 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 54 000,00 грн- заборгованість за процентами; 1 500,00 грн - заборгованість за комісійними винагородами. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривень, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved