Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Чабан І.В. звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого. В обгрнутвання позовних вимог представник позивача вказав, що [INFO] близько 15 год. 45 хв., в світлу пору доби, без опадів, водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Хмельницьке Шосе, поряд із буд. №19, у м. Кам`янець-Подільському, проявляючи злочину самовпевненість не дотримуючись вимог п.п. 1.5., 2.3. (б, д), 12.9 б), а саме був неуважним, не врахував дорожню обстановку, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, а саме водій [PERSON] , діючи легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, продовжуючи рух, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, вчасно не відреагував на небезпеку для руху, у вигляді руху пішохода [PERSON] , [INFO] , яка в цей час переходила проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, і як наслідок за вищевказаних подій допустив наїзд керованим ним автомобілем на пішохода [PERSON] . Внаслідок вчинення водієм [PERSON] , наїзду автомобілем "Citroen Jumper" на пішохода [PERSON] , останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою розмжчення тканини головного мозку, субарахноїдального крововиливу, синяка в області спинки носа з розповсюдженням на повіка лівого ока, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (згідно пункту 2.1.1 "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" із Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України"). [INFO] о 19:20 [PERSON] , від отриманих тілесних ушкоджень померла в приміщенні реанімаційного відділення КНП "Кам`янець-Подільська міська лікарня". Порушення водієм [PERSON] , пунктів 12.4, 12.9 б) Правил знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням смерті потерпілій [PERSON] . За фактом дорожньо-транспортної пригоди Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області 02.05.2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025240000000663 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на сьогодні досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено та розпочато судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який триває досі. Внаслідок вищевказаної ДТП завдано моральну шкоду близькому родичеві загиблої, а саме синові [PERSON] - позивачу по справі. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Citroen Jumper", р.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220142121 чинного на дату ДТП (копія витягу з Централізованої бази даних МТСБУ. Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-ГУ від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: 96000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закон України №1961-ГУ від 01.07.2004 р. Своїм листом відповідач повідомив представника позивача про неможливість прийняти рішення щодо страхової виплати, оскільки відсутнє кінцеве рішення по кримінальному провадженні, з чим позивач та його представник не погоджуються оскільки така відмова суперечить пункту 36.2. статті 36 Закону України №1961-ГУ від 01.07.2004 р. Так як цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Citroen Jumper", р.н. [NUMBER] застрахована у Відповідача, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу відповідно до Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., покладається на відповідача як на страховика. Наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Також, вищезазначена правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі №208/4598/21 (провадження N061- 6997св22). Представник позивача просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на користь позивача 96000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, 21196,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі та без участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі із винесенням заочного рішення по справі на підставі наявних в справі доказів оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в поданому суду клопотанні. Ухвалою суду від 10.09.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.12.2025 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Із змісту наданого суду представником позивача обвинувального акту у кримінальному провадженні №12025240000000663 (а.с.9-11) видно, що [INFO] близько 15 год. 45 хв., в світлу пору доби, без опадів, водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в межах м.Кам`янець-Подільський, Хмельницької обл., по вул. Хмельницьке Шосе, в напрямку руху до вул.Героїв Маріуполя, м. Кам`янець-Подільського, зі швидкістю 67,6-70,6 км/год., чим грубо порушив вимоги пункту 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме перевищував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, яка становить не більше 50 км/год. Продовжуючи рух за кермом вищевказаного транспортного засобу, у вказаному напрямку, по вул. Хмельницьке Шосе, поряд із буд. №19, у м. Кам`янець-Подільському, водій [PERSON] , проявляючи злочину самовпевненість не дотримуючись вимог п.п. 1.5., 2.3. (б, д), 12.9 б), а саме був неуважним, не врахував дорожню обстановку, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, а саме водій [PERSON] , діючи легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, продовжуючи рух, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, вчасно не відреагував на небезпеку для руху, у вигляді руху пішохода [PERSON] , [INFO] , яка в цей час переходила проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, і як наслідок за вищевказаних подій допустив наїзд керованим ним автомобілем на пішохода [PERSON] . Внаслідок вчинення водієм [PERSON] , наїзду автомобілем "Citroen Jumper" на пішохода [PERSON] , останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою розмжчення тканини головного мозку, субарахноїдального крововиливу, синяка в області спинки носа з розповсюдженням на повіка лівого ока, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (згідно пункту 2.1.1 "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" із Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України"). [INFO] о 19:20 [PERSON] , від отриманих тілесних ушкоджень померла в приміщенні реанімаційного відділення КНП "Кам`янець-Подільська міська лікарня". Порушення водієм [PERSON] , пунктів 12.4, 12.9 б) Правил знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням смерті потерпілій [PERSON] . За фактом дорожньо-транспортної пригоди Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області 02.05.2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025240000000663 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказані обставини підтверджуються крім обвинувального акту у кримінальному провадженні №12025240000000663 також копіями висновку експерта №119(а.с.12-14), копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.15), копією лікарського свідоцтва про смерть (а.с.16) та копією Довідкою про причину смерті [PERSON] (а.с.16) На час розгляду справи кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, № 676/4940/25 перебуває на розгляді в Кам`янець-Подільському міськрайонному суді. Станом на дату ДТП - [INFO] цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Citroen Jumper", р.н. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220142121 чинного на дату ДТП, що підтверджується наданою суду представником позивача копією витягу з Централізованої бази даних МТСБУ(а.с.18). 08.08.2025 р. представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-ГУ від 01.07.2004 р., звернувшись із заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується копіями повідомлення про ДТП(а.с.19), копією заяви на виплату страхового відшкодування(а.с.20), копіями поштових документів(а.с.20 на звороті- 21). Серед заявлених до відшкодування вимог в заяві містилось прохання виплатити 96 000,00 грн. синові загиблої - позивачу по справі в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закон України №1961-ГУ від 01.07.2004 р. Своїм листом відповідач повідомив представника позивача про надходження заяви про виплату страхового відшкодування 12.08.2025 р. та вказав про неможливість прийняти рішення щодо страхової виплати, оскільки відсутнє кінцеве судове рішення та просив надати заповнену анкету-опитувальник(а.с.22). Позивач є єдиним сином загиблої який звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Інші спадкоємці, рідні у [PERSON] відсутні. Так з наданих суду представником позивача копій документів видно, що позивач та його мати були зареєстровані за однією адресою: в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки КК «ЖЕО» від 12.05.2025 р. № 42(а.с.24). Чоловік померлої та батько позивача помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.25), копією свідоцтва про шлюб батьків(а.с.26), копією свідоцтва про народження позивача(а.с.17). Батьки [PERSON] померли: мати [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.29), батько в 1960 р., що підтверджується копією листа залізничного відділу ДРАЦС у м.Львові від 28.05.2025 р.(а.с.28), а також копією свідоцтва про народження(а.с.27) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.26) [PERSON] . Як встановлено судом, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] станом на 25.11.2025 р. не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру від 25.11.2025 р., витребуваної судом в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Внаслідок вищевказаної ДТП завдано моральну шкоду синові загиблої [PERSON] - позивачу по справі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон України №1961- IV від 01.07.2004 р.). Відповідно до ст. 22 Закон України №1961-ГУ від 01.07.2004 р.: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Citroen Jumper", р.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220142121 чинного на дату ДТП. Пунктом 27.3. Закону України №1961-ГУ від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закон України №1961-ГУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування». Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону України №1961-ГУ від 01.07.2004 р.: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)». Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 96 000, 00 грн. (8000,00 грн.(розмір мінімальної заробітної плати на день ДТП х 12 = 96 000,00 грн.). На переконання суду вимоги позивача підлягають до задоволення оскільки наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. При цьому суд враховує правову позицію закріплену в Постанові Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі №208/4598/21 (провадження N061- 6997св22). З врахуванням наведеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 96 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення. Оскільки вимоги позивача підлягають до задоволення, а тому з відповідача в порядку ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача в обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу надано суду: копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27.05.2025 р. № Ж246/9426728, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 21.08.2025 р. на суму 21 196,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідачем до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не подавалося. Відповідно до сталої практики Верховного Суду зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved