Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

03 вересня 2025 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 квітня 2021 року у загальному розмірі 59 596,93 грн, а також понесених судових витрат у сумі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 квітня 2021 року [PERSON] власноруч підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитний ліміт у користування та видавши кредитну картку. Відповідач зобов`язався повертати використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору шляхом щомісячного внесення мінімального платежу від суми заборгованості, визначеного договором. Однак відповідач належним чином зобов`язання не виконав та заборгованість не погасив. Станом на 18 серпня 2025 року за відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 59 596,93 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 47 823,42 грн та заборгованості за простроченими відсотками 11 773,51 грн. Процесуальні дії та рішення у справі. 21 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 18 грудня 2025 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. 11 листопада 2025 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог до 39596,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 27823,42 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 11773,51 грн. Позиції учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. 06.11.2025 року представником подано заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить ухвалити рішення на підставі доказів наявних у справі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, а саме на 29.08.2025, 10.10.2025, 06.11.2025, що підтверджується поштовими відправленнями з відміткою про повернення «адресат відсутній», реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгом поштового відправлення Укрпошти, оголошеннями про виклик до суду, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав, свого представника до суду не направив, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не подав. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань сторони відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 26 квітня 2021 року відповідач звернувся до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких погодився з умовами кредитування. Згідно з умовами договору тип кредиту визначено як відновлювану кредитну лінію з кредитним лімітом до 50 000 грн (пункт 1.2 договору). Тип кредитної картки картка «Універсальна». Строк кредитування встановлено 12 місяців з можливістю пролонгації (пункт 1.2 договору). Процентна ставка за користування кредитом становить 42,0 % річних (пункт 1.3 договору). Умовами договору також передбачено, що повернення заборгованості здійснюється шляхом сплати мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, до якого відкрито кредитну картку, не пізніше останнього календарного дня місяця, наступного за місяцем використання кредитного ліміту (пункт 1.4 договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу становить 5 % від суми заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, а у разі прострочення 10 % від суми заборгованості, але не менше ніж 100 грн, починаючи з другого місяця прострочення (пункт 1.4 договору). Проценти за користування простроченим кредитом, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та за домовленістю сторін, встановлені у розмірі 60,00 % від простроченої суми заборгованості (пункт 1.5, пункт 2.1.1.2.12 договору). На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 1 000 грн, який у подальшому було збільшено до 54 000 грн та згодом зменшено до 0 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а також випискою по рахунку. Для доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії якої до 03/25, тип картка «Універсальна», що підтверджується довідкою про видані картки. Згідно з випискою за договором за період з 26 квітня 2021 року по 05 серпня 2025 року відповідач користувався наданим кредитним лімітом шляхом здійснення грошових операцій з використанням платіжної картки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 16 жовтня 2025 року за відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 39 596,93 грн, яка складається з: 27 823,42 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 11 773,51 грн заборгованості за простроченими процентами. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Мотиви і висновки суду. Суд встановив, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», тим самим добровільно погодившись з умовами кредитного договору, зокрема строком користування кредитними коштами, типом кредиту, відсотковою ставкою та порядком повернення коштів. Цей правочин відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Згідно з наданими банківськими виписками за період з 26 квітня 2021 року по 05 серпня 2025 року та розрахунком заборгованості станом на 16 жовтня 2025 року підтверджено, що відповідач отримав і використовував кредитні кошти, частково здійснював платежі, спрямовані на поповнення рахунку та часткове погашення кредиту, але повністю заборгованість не погасив. Доказів повного виконання зобов`язань відповідачем суду не надано. Враховуючи зазначені докази, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а заборгованість у розмірі 39 596,93 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved