Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 27.09.2023 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6224101. Додатковою угодою № 1 від 26.10.2023 до договору позики № 6224101 від 27.09.2023 продовжено строк позики до 14.01.2024. 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 11.01.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі: 38 464,00 грн., з яких 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26 464,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином[PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 6224101 від 27.09.2023 в сумі 38 464,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 6224101 від 27.09.2023 в сумі 38 464,00 грн. Ухвалою судді від 11.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Як визначено у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не подав відзиву на позов, враховуючи, що представник позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). 27.09.2023 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6224101. Додатковою угодою № 1 від 26.10.2023 до договору позики № 6224101 від 27.09.2023 продовжено строк позики до 14.01.2024. 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 11.01.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі: 38 464,00 грн., з яких 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26 464,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 6224101 від 27.09.2023 становить 38 464,00 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту за договором позики № 6224101 від 27.09.2023 в розмірі 12 000,00 грн. є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 27.09.2023 по 14.01.2024 (160 днів). Починаючи з 15.01.2024 позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період дії договору, а саме з 27.09.2023 по 14.01.2024 в сумі 16 149,60 грн. і саме такий розмір відсотків за користування кредитом визначений у графіку обов`язкових платежів до договору позики та графіку обов`язкових платежів за додатковою угодою. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 28 149,60 грн. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 38 464,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 28 149,60 грн., що становить 73,18 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2215,89 грн.

Outcome: partial