Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

ТОВ «ФК «Гелексі» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] вказуючи на те, що 31.01.2020 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] був укладений договір позики № 141113 в електронній формі на суму 5000 грн. Однак відповідач порушила умови договору позики № 141113 і має станом на дату подачі позову заборгованість в сумі 24669,50 грн., яка складається з: заборгованість за позикою 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками 19669,50 грн. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики № 141113 в сумі 24669.50 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 2423,00 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позові виклав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Направила до суду письмові пояснення до позову, в яких позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позивачем не надано належних і допустимих доказів факту перерахування їй кредитних коштів у сумі 5000 грн.; позивач нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору; порушення її прав як споживача через кабальність умов кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Даний позов зареєстровано в суді 09.10.2025 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 24.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників. Ухвалою від 01.12.2025 року визначено розглядати справу у спрощеному провадженні з викликом сторін. Вивчивши надані докази, суд приходить до слідуючого висновку. 31.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Гелексі», яке було перейменовано в ТОВ «ФК ГЕЛЕКСІ», та [PERSON] укладено договір позики № 141113, підписаний останньою за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи, одноразовим ідентифікатором v7zfxq63. Відповідно до п. 1.1. Договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк: п.п. 1.1.1. сума позики 5000 грн.; 1.1.2. плата за користування позикою у вигляді: 1.1.2.1. процентів складає 0,01% в день від поточного залишку позики; 1.1.2.2. комісії складає 1,1% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору Згідно п.п. 1.1.3. нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Відповідно до п.п. 1.1.4. нарахування комісії за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Згідно п.п. 1.1.5. Договору, строк повернення позики (термін платежу): 29 лютого 2020 року (а.с. 6-7). Відповідно до п. 1.2. позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.1.1. договору, в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника). Відповідно до п. 2.1., 2.2. строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за договором. Датою укладання договору є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника. Відповідно до п. 4.1. позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 29 лютого 2020 року. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі продовження строку договору позичальником, нарахування процентів та комісійної винагороди за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк договору (а.с. 6-7). Відповідно до Графіка платежів до договору позики № 141113 від 31.01.2020, дата повернення кредиту - 29.02.2020. Згідно з листом ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 01.09.2025, ТОВ «ФК ГЕЛЕКСІ» 31.01.2020 року отримувачу коштів [PERSON] на картку, емітовану PRIVATBANK, номер [NUMBER] перераховані кошти в сумі 5000 грн. (а.п. 14). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 12 ЦПК України: Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд критично відноситься до твердження сторони відповідача про те, що факт отримання нею кредитних коштів у сумі 5000 грн. не доведено стороною позивача. Так, сторона позивача надала суду лист ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» про перерахування коштів [PERSON] на картку, емітовану PRIVATBANK, номер [NUMBER] в сумі 5000 грн. У свою чергу, відповідач могла звернутися до банку для отримання інформації: кому, їй чи іншій особі належить зазначена банківська картка і чи перераховувалися на неї кошти у зазначену дату у вказаній сумі. В разі неможливості отримання такої інформації відповідачем, остання могла звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів в порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України. Проте, зазначених процесуальних дій сторона відповідача не вчинила. За таких обставин суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача 31.01.2020 року у сумі 5000 грн. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості за позикою у сумі 5000 грн. підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-141гс19) викладено правовий висновок про те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК Україниє спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до договору позики № 141113 від 31.01.2020 року, позика надавалася на строк повернення позики (термін платежу) до 29.02.2020 року із платою за користування позикою у вигляді процентів у розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики та комісії у розмірі 1,1% в день від початкового розміру позики відповідно. Тому суд приходить до висновку, що відсотки та комісія (як плата за користування позикою) можуть нараховуватися виключно протягом строку дії договору, а саме до 29.02.2020 року. 29.02.2020 року відповідач повинен був повернути позивачеві позику у сумі 5000 грн. і сплатити проценти та комісію в розмірі 1609 грн 50 коп., що підтверджується графіком платежів (а.с. 7) та розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі стягненню заборгованості у сумі 6609 грн 50 коп., яка складається з: 5000 грн. заборгованість за позикою; 1609 грн 50 коп. заборгованість за процентами та комісіями за користування позикою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу не оспорювався. Позовні вимоги задоволено на 27%. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 654 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial