Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

27 травня 2025 року ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 27 квітня 2024 року між ТОВ "Макс Кредит" та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9744995 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. ТОВ "Макс Кредит" перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку з метою ідентифікації. Згідно договору кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) 10 000 гривень, цільове призначення кредиту - на споживчі цілі, строк дії кредитного ліміту - 360 календарних дні до 22 квітня 2025 року, стандартна процентна ставка - 1,47% на день, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 10% від суми кредиту - 1 000 гривень. Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії складає 1,5%. Кредитні кошти перераховані відповідачу 27 квітня 2024 року на рахунок відповідача № [NUMBER] . 27 квітня 2024 року ТОВ "Макс Кредит" переказало кошти відповідачу на вказаний ним рахунок. 25 листопада 2024 року ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9744995 від 27 квітня 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №25112024-МК/Ейс від 25 листопада 2024 року від ТОВ "Макс Кредит" до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 700 гривень. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повністю сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №00-9744995 від 27 квітня 2024 року становить 25 700 гривень, яка складається з наступного: 11 000 гривень - заборгованість по кредиту; 14 700 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Позивач навів розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу на суму 7 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 27 квітня 2024 року між ТОВ "Макс Кредит" та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9744995 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 12921. ТОВ "Макс Кредит" перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку з метою ідентифікації. Згідно договору кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) 10 000 гривень, цільове призначення кредиту - на споживчі цілі, строк дії кредитного ліміту - 360 календарних дні до 22 квітня 2025 року, стандартна процентна ставка - 1,47% на день, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 10% від суми кредиту - 1 000 гривень. Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії складає 1,5%. Кредитні кошти перераховані відповідачу 27 квітня 2024 року на рахунок відповідача № [NUMBER] . 27 квітня 2024 року ТОВ "Макс Кредит" переказало кошти відповідачу на вказаний ним рахунок. Інформацією АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 17 жовтня 2025 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Номер телефону, що міститься в даних клієнта - [NUMBER] . 27 квітня 2024 року на вказаний картковий рахунок відбулося зарахування кредитних коштів в сумі 10 000 гривень. 25 листопада 2024 року ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9744995 від 27 квітня 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №25112024-МК/Ейс від 25 листопада 2024 року від ТОВ "Макс Кредит" до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 700 гривень. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повністю сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №00-9744995 від 27 квітня 2024 року становить 25 700 гривень, яка складається з наступного: 11 000 гривень - заборгованість по кредиту; 14 700 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Вказаними Кредитним договором Позичальник зобов`язалась повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування і комісію. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти у повній мірі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №00-9744995 від 27 квітня 2024 року, яка складається з заборгованості по тілу кредиту та відсотках. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов стороною відповідача не надано. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» належить стягнути заборгованість по кредитному договору №00-9744995 від 27 квітня 2024 року у розмірі, про стягнення якого просить сторона позивача 25 700 гривень, що включає розмір заборгованості за тілом кредиту, процентах. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено повністю то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Стороною позивача заявлено до відшкодування 7 000 гривень витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору №07/04/25-02, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно положень Р.3 даного договору отримання винагороди Адвокатським бюро відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг. Додатком № 1 до даного договору є Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, яким визначено вартість послуг згідно вказаного переліку. Додатковою угодою № 30 від 07 квітня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року визначено перелік боржників по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, допомогу по яким надає Адвокатське бюро, та за №57 вказана [PERSON] , кредитний договір №00-9744995 від 27 квітня 2024 року. Згідно Акту прийомупередачі наданих послуг 15 травня 2025 року Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надано юридичні послуги щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] , кредитний договір №00-9744995 від 27 квітня 2024 року, згідно переліку, на суму 7 000 гривень. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності заперечень з боку відповідача, підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Outcome: approved