Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

09.09.2025 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб Косівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом №11. Після реєстрації шлюбу позивач залишилась на своєму дошлюбному прізвищі « [PERSON] ». Рішенням Косівського районного суду від 06.08.2025 року по справі № 347/1383/25, шлюб між сторонами було розірвано. У вказаному шлюбі народилась одна дитина: син - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження сина серія [NUMBER] від 29.10.2019 р. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу син - [PERSON] залишився на утриманні та проживанні з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням тому є Витяг з реєстру територіальної громади № 2024/002749890 від 19.03.2024 р. Позивач вказує, що син сторін регулярно потребує шкільного приладдя, їжі, одягу, медичних препаратів, лікарських засобів, та іншого для його розвитку. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із вимогою у фінансовій допомозі для утримання сина, але все марно, що і змусило її звернутись до Косівського районного суду із цим позовом. Таким чином, позивач вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень утримання їхнього сина, вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини (ст. 183 СКУ) з усіх видів заробітку (доходу) оскільки відповідач - [PERSON] перебуває на службі та є військовослужбовцем (солдатом), на підтвердження того додається копія Довідки № 1152 від 13.09.2022 року, копія Довідки № 1026 від 01.05.2023 р. видана В/Ч [NUMBER] , копія Довідки № 956 від 12.05.2023 р. виданої Косівським РТЦК. Ухвалою судді від 15.09.2025 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена про час судового розгляду належним чином, у поданій до суду заяві виклала прохання здійснювати розгляд цієї справи у її відсутності, позовні вимоги змінила та просить суд стягувати з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву із проханням розглядати справу у відсутності сторони відповідача та визнання змінених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з нижче наведених підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 12.02.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 06.08.2025 року рішенням Косівського районного суду між сторонами шлюб розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 29.10.2019 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] (а.с.6). Факт проживання малолітньої дитини [PERSON] із матір`ю [PERSON] підтверджується відповідними витягами з реєстру Львівської територіальної громади, згідно з якими [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.5,7). Із долученої копії довідки [INFO] №956 від 12.05.2023 року, копії довідки Військової частини [NUMBER] №1152 від 13.09.2022 року та копії довідки Військової частини [NUMBER] №1026 від 01.05.2023 року вбачається, що [PERSON] призваний 03.03.2022 року на військову службу по мобілізації [INFO] , перебуває на військовій службі та є військовослужбовцем у військовому званні старший солдат у військовій частині [NUMBER] з 03.03.2022 року згідно наказу №9 від 03.03.2022 року по даний час (а.с.8,9,10). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 СК України: у разі відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.84 СК України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, яка проживає із матір`ю наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач пропонує стягувати із [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 8000 грн. щомісячно, із чим погоджується сторона відповідача. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн., 50% від цієї суми складає 1756 гривень. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 грн. Згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, запропонований позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 8000 грн щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен бути меншим 1756 грн. на дитину відповідного віку. Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 682/3112/18). З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що погоджено також самими сторонами. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 09.09.2025 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: approved