Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Адвокат Данило В.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] . У обґрунтування позову зазначає, що їх шлюб було зареєстровано 5 липня 1997 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, причиною цьому стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Данило В.М. надав до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем проживання. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 липня 1997 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 236, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з ч. 3, 5 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Частиною 1 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зберегти сім`ю сторін не уявляється можливим, тому що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який не бажає перебувати у шлюбі, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Основною засадою шлюбу є вільна згода чоловіка та жінки на перебування у шлюбних відносинах. Відповідно, ключовим в даній категорії справ є наявність волевиявлення позивача на розірвання шлюбу з відповідачем. Суд встановив, що сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили про відсутність права пред`явити позов про розірвання шлюбу, суд не встановив (ч. 2 ст. 110 СК). Подальше збереження шлюбу порушуватиме засади його добровільності та суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у позовній заяві просив покласти судові витрати на нього, у зв`язку з чим,

Outcome: approved