Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 292737 від 25.05.2020 року у розмірі 57265,26 грн, що складається з: 35704,77 грн заборгованість за тілом кредиту, 21560,49 грн заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2020 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 292737. 31.01.2025 року укладено договір № 31012025, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно з правом вимоги за договором № 292737. Загальний розмір заборгованості за договором № 292737 від 25.05.2020 року, що підлягає стягненню з відповідача відповідно до розрахунку заборгованості, становить 57265,26 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 35704,77 грн; заборгованість за нарахованими процентами 21560,49 грн. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 04.12.2025 року провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судові засідання не з`явився, просив здійснювати судовий розгляд без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, включно з публікацією оголошень на офіційному вебпорталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила, правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 25.05.2020 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 292737, що підтверджується копією відповідного договору, паспорту споживчого кредиту, заяви-анкети та графіку платежів, що містять власноручний підпис відповідача. Сторони узгодили істотні умови які викладені в кредитному договорі: сума кредиту (загальний розмір) складає 47500,00 грн; строк кредиту 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 25.05.2023 року, процентна ставка фіксована та становить 9125% річних у перший день користування кредитом (9500,00 грн, що входять до основної суми за зобов`язанням), починаючи з другого дня і до закінчення строку кредиту 85% річних. Водночас із платіжного доручення № 2652 від 26.05.2020 року вбачається, що на рахунок відповідача [NUMBER] перераховано 38000,00 грн за призначенням платежу - видача кредиту згідно дог. № 292737 від 26.05.2020 р. Судом встановлено, що відповідачу здійснено перерахування грошових коштів за договором у розмірі, меншому, аніж сума кредиту - 47500,00 грн, однак суд також враховує, що різниця між перерахованими коштами у розмірі 38000,00 грн та сумою кредиту у 47500,00 грн, є відсотками за користування кредитом за перший день такого користування, що складають 9500,00 грн, та така сума відсотків входить до суми кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.05.2023 року останній день строку кредиту заборгованість за кредитним договором № 292737 становить 57265,26 грн, що складається з: 35704,77 грн заборгованість за тілом кредиту, 21560,49 грн заборгованість за відсотками. 31.01.2025 року укладено договір № 31012025, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно з правом вимоги за договором № 292737, що підтверджується копіями договору надання послуги з факторингу від 31.01.2025 року № 31012025 з додатками, додаткової угоди № 1 до зазначеного договору від 13.08.2025 року актів прийому-передачі інформації щодо боржників, витягів з реєстру боржників, платіжної інструкції № 0492440000 від 31.01.2025 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи, що між первісним кредитором клієнтом та позивачем фактором укладено договір факторингу, сторонами відповідного договору факторингу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, виконано всі взяті на себе зобов`язання, то право грошової вимоги за кредитним договором № 292737 від 25.05.2020 року перейшло до позивача. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Беручи до уваги, що первісним кредитором здійснювалося нарахування процентів у відповідності до умов кредитного договору, тобто в межах строку кредитування, тобто до 25.05.2023 року, відповідачем здійснювалося неналежне погашення заборгованості за відсотками, то відповідна заборгованість за процентами у розмірі 21560,49 грн підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також з огляду на відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, беручи до уваги, що відповідачу здійснено перерахування грошових коштів за договором у розмірі 38000,00 грн, а різниця між перерахованими коштами у розмірі 38000,00 грн та сумою кредиту у 47500,00 грн згідно з умовами договору, є відсотками за користування кредитом за перший день такого користування, що складають 9500,00 грн, та така сума відсотків входить до суми кредиту, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 57265,26 грн. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2422,40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу, які заявлено позивачем до стягнення з відповідача у розмірі 16000,00 грн, суд виходить з таких підстав. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 02-09/2024-5 про надання правової допомоги, копію платіжної інструкції № 0565930004 від 20.10.2025 року, заявки на надання юридичної допомоги № 40 від 01.09.2025 року, витягу з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, якими визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved