Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

23.10.2025 згідно штампу на поштовому конверті представник позивача звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-700123 від 17.10.2023 у розмірі 69204,55 грн., яка складається з наступного: 6400 грн. - заборгованість по кредиту; 51015,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11789,03 грн. суми інфляційного збільшення та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначив, що 29.09.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 00-700123, відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту 6400 грн., Основний період з 17.10.2023 по 07.11.2023, cтроком 21 календарний день. Під час користування кредитом в основний період Позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,50 % в день. Другий період починає свій перебіг (у разі наявності заборгованості за Основним періодом) з 08.11.2023 та діє до дати повернення Кредиту 07.11.2024 (включно)), cтроком на 365 календарних днів. Під час користування кредитом в другий період Позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, станом на день звернення до суду заборгованість за Договором становить 57415,52 гривень, а саме: 6400 грн. - заборгованість по кредиту; 51015,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 17.10.2023, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 17.10.2023 10.10.2025 і складає: 57 415,52 x 1.20532823 - 57 415,52 = 11 789,03 грн. Загальна сума заборгованості відповідача з інфляційним збільшенням за Договором становить 69204,55 грн., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. ( а.с. 1-10). 23.10.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. ( а.с. 52-53). 24.10.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с. 57-58). 18.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 68-69). 01.12.2025 ухвалою суду витребувано інформацію із АТ «СЕНС БАНК» (а.с. 74-75). 15.12.2025 на виконання ухвали суду із АТ «СЕНС БАНК» надійшла витребувана інформація (77-78). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила без участі позивача та представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 22.12.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст.268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч.4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 17.10.2023 ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 00-700123, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UC3834 Соболь Сергій Романович (а.с. 13-19). Згідно з пунктом 2.1. Договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти (далі «Кредит») у вигляді відновлювальної Кредитної лінії у розмірі Кредитного ліміту 6400,00 грн. на загальний строк 386 календарних днів, що включає в себе Основний період та Другий період. Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, а також разовий платіж (за наявності) за послуги Кредитодавця, пов`язані з видачею Кредиту, відповідно до умов цього Договору, додатків до нього та Внутрішніх правил про надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НОВІ КРЕДИТИ». Відповідно до п. 4.6.1 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня надання суми Кредиту Позичальнику (здійснення першого та наступних Траншів) та до закінчення строку кредитування в межах дії Основного періоду та Другого періоду. Нарахування процентів розраховуються від суми Кредиту, яка залишається у користуванні Позичальника. Згідно з п.п. 4.6.2., 4.6.3. Договору основний період починає свій перебіг з дати надання/видачі Кредиту «17» жовтня 2023 та діє до «07» листопада 2023 (включно)), cтроком на 21 календарних днів. Під час користування кредитом в основний період Позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,50 % в день (п. 4.6.2.). Другий період починає свій перебіг (у разі наявності заборгованості за Основним періодом) з «08» листопада 2023 та діє до дати повернення Кредиту «07» листопада 2024 (включно)), cтроком на 365 календарних днів. Під час користування кредитом в другий період Позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 4.6.3). Відповідно до п. 4.8. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка Кредиту розрахована з дати видачі Кредиту до дати повернення кредиту та складає: 843,96 %. Згідно з п. 4.9. Договору орієнтовна загальна вартість Кредиту розрахована згідно методики Національного банку України та на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 68186,40 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом. Відповідно до п. 4.12. загальна вартість кредиту становить: 68 186,40 грн., в тому числі: - сума Кредиту 6 400 грн.; - сума процентів за Кредитом у розмірі згідно з п. 4.6.2. п. 4.6.3. Договору за весь строк кредитування по цьому Договору 61686,40 грн. - разовий платіж за видачу кредиту 100,00 грн. Згідно з п. 3.5.7. Договору кредит видається в національній грошовій одиниці України гривні, в безготівковій формі шляхом переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , наданої Позичальником під час оформлення заявки. Відповідно до платіжної інструкції 1c263c9f-f5fd-46fa-9922-dee9ee59e3de від 17.10.2023, отримувач [PERSON] , платіжний інструмент [NUMBER] , сума 6400 грн., дата здійснення операції 17.10.2023 (а.с. 19). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 00-700123 від 17.10.2023, за період з 17.10.2023 по 17.11.2024 сума заборгованості за тілом кредиту 6400 грн., сума заборгованості за відсотками 51015,52 грн., загальна заборгованість на 15.07.2025 складає 57415,52 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту 6400 грн., сума заборгованості за відсотками 51 015,52 грн. (а.с. 25-27). Відповідно до інформації АТ «СЕНС БАНК» №17678-БТ-32.3/2025 від 10.12.2025, наданої на виконання ухвали суду, [PERSON] є клієнтом банку, на його ім`я відкрито картку, маска якої № [NUMBER] , номер телефону на який відправляється інформація за період 17.10.2023-19.10.2023: [NUMBER] . Згідно з наданої виписки з рахунка приватного клієнта №784150-2025/1210, розрахунковий період з 17.10.2023 по 19.10.2023, 17.10.2023 зарахування на карту 6400 грн. (а.с. 77-78). Згідно з вимогою про досудове врегулювання спору за договором про споживчий кредит №00-700123 від 17.10.2023, №27/05-89 від 27.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» надіслало [PERSON] досудову вимогу про необхідність сплатити борг за Договором №00-700123 від 17.10.2023 в розмірі 57415,52 грн.(а.с. 19). Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача суми інфляційного збільшення за період з 17.10.2023 по 10.10.2025 у розмірі 11789,03 грн, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено судом, Договір № 00-700123 між ТОВ «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» та [PERSON] укладено 17.10.2023, тобто після 23.02.2022, а тому нарахування відповідачу інфляційних втрат, визначених статтею 625 ЦК України, за порушення умов договору у період з 17.10.2023 по 10.10.2025 є безпідставним. Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційного збільшення за період з 17.10.2023 по 10.10.2025 у розмірі 11789,03 грн задоволенню не підлягають. Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином свої обов`язки за кредитним договором не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 57415,52 грн., яка складається з : 6400 грн. - заборгованість по кредиту; 51015,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2009,74 грн. На підставі та

Outcome: approved