Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02.06.2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «МІЛОАН» із заявкою № 102470046 про отримання кредиту, у зв`язу з чим 02.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 102470046, відповідно до якого відповідачу були переховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. та який підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 14.09.2021 року згідно умов договору факторингу № 08-Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 102470046 від 02.06.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до [PERSON] . Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 31008,75 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6790,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 22888,75 грн. та заборгованості за комісійними винагородами 1330,00 грн. Просять стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 28.10.2025 року від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог та провадження по справі закрити, посилаючись на наступне. Зазначає, що вважає вимоги, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір № 102470046 від 02.06.2021 року не містить ознак кредитного договору, так як не містить підпису [PERSON] , крім того, суду не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок (рахунок, виписка) відповідача, також графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять підпису [PERSON] . Позивачем не надано доказів на обгрунтування того, що, [PERSON] була ознайомлена з умовами наданого кредиту та взагалі отримувала кредитні кошти. Також матеріали справи не містять підтверджень, що при укладенні договору відповідач ознайомлювалася саме з тими Правилами надання грошових коштів, які містяться в матеріалах справи, тому Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником. Крім того, вважає, що позивач не виконав обов`язку щодо доведення отримання прав вимоги за кредитним договором № 102470046 від 02.06.2021 року, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказує, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому вважає, що цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги - недоведеними. Також зазначає, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Також позивачем не надано належного пояснення щодо нарахування суми заборгованості за відсотками та комісійними винагородами в розмірі 24218,75 грн. Вказує, що позовна заява також не відповідає вимогам п.п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про вжиття заходів до судового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. На підставі викладеного вважає, що оскільки позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, вона є необґрунтованою та передчасною. 30.10.2025 року від представника позивача Романенка М.Е. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважають відзив безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на наступне. Зазначає, що на факт укладання договору про споживчий кредит № 102470046 від 02.06.2021 року між позивачем та [PERSON] підтверджується її заявкою на отримання кредиту № 102470046, де [PERSON] зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, адресу місця реєстрації (проживання), а також тим, що вона скористалась одноразовим ідентифікатором F78337 02.06.2021 о 12:54 год. для підписання договору, що свідчить про укладання між сторонами даного правочину та, у відповідності до п.5.1 Договору про споживчий кредит № 102470046 від 02.06.2021року, включає в себе і підтвердження ознайомлення з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що відповідач ознайомлена та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені у публічному доступі на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Перерахування кредитних коштів відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] здійснено згідно платіжного доручення №28267543 від 02.06.2021 р. Такі умови перерахування було погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Отже, вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту укладення нею кредитного договору або спростування факту перерахування та отримання нею кредитних коштів, чи документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить відповідачу. Крім того, щодо підтвердження факту переходу права грошової вимоги за договором факторингу №08Т від 14.09.2021 зазначає, що договір факторингу № 08Т від 14.09.2021 року не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована, отже, наданими письмовими доказами позивач належним чином підтвердив своє право вимоги за спірним договором. Щодо посилання відповідача на те, суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначає наступне. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідач зобов`язаний був повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та разову комісію за видачу кредиту у строки та платежами визначеними відповідно до графіка платежів - до 17.06.2021 року. Поряд з цим, згідно з п. 1.5. кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3955.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10955.00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1330.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Вказує, що згідно з п. 1.7. кредитного договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього Договору. Водночас у пункті 2.3 кредитного договору сторони визначили порядок його пролонгації. Відповідно до п. 2.3.1. Кредитного договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. З урахуванням умов кредитного договору до позовної заяви було додано відомість про щоденні нарахування та погашення, яка підготовлена ТОВ «МІЛОАН», з урахуванням даних бухгалтерського обліку цієї компанії, з відображенням деталізованого розрахунку заборгованості, який містить період та складові суми заборгованості. Оскільки відповідач в період дії договору на пільгових умовах кредит не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, то ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов п. 2.3.I.2., з якими погодилась відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 Кредитного договору) за 60 днів, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам договору. На підставі викладеного просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Зачепіло З.Я. надала суду заву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.06.2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «МІЛОАН» із заявкою про отримання кредиту. 02.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 102470046, відповідно до якого відповідачу були переховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. строком на 15 днів до 17.06.2021 року, з комісією за надання кредиту в розмірі 19 % одноразово, яка становить 1330 грн., процентами за користування кредитом в розмірі 2,5 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом (на умовах, визначених пунктами 1.5.2., 2.2. договору), процентами за користування кредитом в розмірі 5 % від фактичного залишку кредитуза кожен день користування кредитом (на умовах, визначених пунктами 1.6., 2.3. договору). Договір підписаний одноразовим ідентифікатором. Додатком №2 до договору про споживчий кредит є Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, про порядок повернення кредиту. Перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується випискою по рахунку з ПриватБанку за емітованою на ім"я відповідача картою № [NUMBER] . 14.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем був укладений договір факторингу № 08-Т, за яким права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги було відступлено позивачу, зокрема, відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 08-Т від 14.09.2021 та розрахунку заборгованості, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 102470046 від 02.06.2021 на суму 31008,75 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6790,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 22888,75 грн. та заборгованості за комісійними винагородами 1330 грн. З відомості ТОВ "Мілоан" про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102470046, вбачається, що виходячи з нарахувань процентів та комісій, платежів за тілом кредиту, процентами та комісією за період з 02.06.2021 р. по 19.08.2021 р., наявна заборгованість на суму 31008,75 грн., в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6790,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 22888,75 грн. та заборгованості за комісією 1330 грн. З досудової вимоги від 25.07.2025 року, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 102470046 від 02.06.2021 року та запропоновано в термін до 25.08.2025 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а також вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» буде змушене звернутися до суду. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд знаходить доведеним позивачем укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ "Мілоан", перерахування кредитних коштів в сумі 7000 грн. на картковий рахунок відповідача, невиконання відповідачем зобов"язань за умовами кредитного договору. Також підтверджується наявними в справі доказами перехід права вимоги за даним кредитним договором від ТОВ "Мілоан" до позивача. Суд вважає заперечення відповідача проти позову необгрунтованими, так як відповідачем не надано жодних доказів на їх підтвердження, натомість доказами позивача спростовуються аргументи відповідача проти позову. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги адвокатом, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що надання правничої допомоги адвокатом Кубраком О.О. позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підтверджується: копією договору № 01-05/05 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги, копією додаткової угоди № 765 від 31.07.2025 року до договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8230/10, актом надання послуг № 765 від 31.07.2025 року з детальним описом робіт загальна вартість яких складає 5000,00 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Правилами ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на те, що позивачем вимоги процесуального закону щодо строку і порядку подачі доказів про витрати на правничу допомогу дотримані, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. З врахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача мають бути стягнені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі ст.ст. 207,525, 526, 530, 611, 625, 627, 638, 1048-1052, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved