Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П. Звертаючись до суду з цим позовом в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2016 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу вказує ту обставину, що спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до частих конфліктів між ними. Позивач зазначає, що останнім часом відповідач поводить себе агресивно, вчиняє щодо неї психологічне та моральне насильство, годинами не випускає її з помешкання, тероризує морально, ображає та використовує ненормативну лексику. Крім того, звертає увагу суду на те, що всі ці дії він вчиняє у присутності їхнього спільного сина і це відображається на емоційному та психологічному стані дитини. Зазначає, що на теперішній час шлюб існує лише юридично, оскільки сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 24 листопада 2025 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу за адресою його реєстрації. Відповідач ухвалу судді від 24 листопада 2025 року про відкриття провадження не отримав, оскільки надіслана судом на його адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Водночас, 26.12.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає про те, що, на його думку, вони обидва поквапилися із розірванням шлюбу і він вважає можливим налагодити відносини та зберегти сім`ю. Просить суд надати максимальний строк на примирення з огляду на те, що у них є неповнолітній син, який на день св.Миколая просив усіх рідних та вчительку у школі щоб тато з мамою помирилися і знову були повноцінною сім`єю; наявна спільна згода обох на примирення, зв`язок між ними та допомога по можливості один одному, врахування інтересів родини, відсутність конфліктів, необхідність ще раз обдумати та спробувати примиритися. 09.01.2026 позивач подала до суду пояснення щодо відзиву на позовну заяву, у яких зазначила про те, що категорично не погоджується із позицією відповідача, оскільки вони тривалий час проживають окремо, стосунки не підтримують? вона не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з сином. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Зазначає, що після подачі позову до суду про розірвання шлюбу вона декілька разів спілкувалася з відповідачем та остаточно переконалася у тому, що примирення між ними неможливе. Вважає, що позиція відповідача є спробою затягнути розгляд справи, що не відповідає її інтересам та інтересам дитини. Суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. Оскільки справа призначена судом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться. Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03 червня 2016 року, актовий запис №138. Вказана обставина підтверджується відомостями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Також суд встановив, що шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, сім`я розпалася, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя суперечить інтересам подружжя. Нормативно-правове обґрунтування. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. Суд бере до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, у якому він повідомив про своє бажання примиритися з дружиною та зберегти сім`ю. Водночас суд наголошує, що, згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач до ухвалення судом рішення у цій справі не подала заяву про відмову від позову. Натомість подала до суду пояснення, в яких позовні вимоги підтримує та заперечує проти надання судом строку на примирення. Станом на день ухвалення судом рішення у цій справі відповідач не надав суду докази примирення з позивачкою або ж докази, які б свідчили про спільне бажання сторін чи згоду позивачки примиритись та зберегти шлюб. Оскільки суд встановив, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу, беручи до уваги те, що сім`я, у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно із частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved