Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 936740 від 27.02.2023 у сумі 19698 грн. 08 коп., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.02.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 936740, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і згідно якого товариство надало відповідачу кредит у сумі 11400 гривень. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої обов`язки за договором виконало у повному обсязі, а відповідачка порушила умови договору та у встановлені строки кошти не повернула. 23.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №2307-24, згідно якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно Витягу з додатку до договору факторингу сума боргу відповідача становить 19698,08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9958,84 грн., заборгованість за відсотками 9739,24 грн. Ухвалою судді 27.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у позові просив про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явивсяпро час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено, що 27.02.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №936740, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) «Р988» (а.с.14зворот-17). Пунктами 1.3-1.4 визначено, що сума кредиту складає 11400 грн., строк кредиту - 365 днів, з кінцевим терміном повернення 27.02.2024. Згідно п. 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом - 0%; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 200 % річних. Пунктом 2.1 кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 11400 грн. на користь споживача за реквізитами платіжної картки [NUMBER] . Факт перерахунку позивачем коштів у сумі 11400 грн. за реквізитами платіжної карти, указаними [PERSON] у кредитному договорі, підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 24 зворот). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, проведеного ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», станом на 27.02.2024 загальна сума заборгованості відповідача перед позикодавцем склала 19698 грн. 08 коп. (а.с. 11). 23.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2307-24, згідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників. З наданого позивачем витягу з додатку до договору факторингу №2307-24 від 23.07.2024 вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 936740 у сумі 19698 грн. 08 коп., з яких: 9958 грн. 84 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9739 грн. 24 коп.- сума заборгованості за відсотками. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також ним не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для захисту свого порушеного права позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 та додаткову угоду № 936740 від 30.05.2025 з адвокатом Лівак І.М., якою було надано правничу допомогу у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] вартістю 6000 грн., що підтверджено відповідним актом (а.с. 8 зворот,11-14, 24). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн., а тому сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 4000 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору, тому вказана сума, відповідно до ст. 141 ЦПК України,підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved