Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Керівник Кропивницької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають: Національна служба здоров`я України, Кіровоградська обласна рада, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», третя особа третя особа ПрАТ «СК Арсенал Страхування». В позові просить стягнути з [PERSON] в дохід державного бюджету 28414,64 грн витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , а також 1978,04 грн в дохід місцевого бюджету, в якості відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що за 30.09.2023 [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», р.н. [NUMBER] , грубо порушила правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем Renault Duster, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Потерпілий [PERSON] через дії [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Сукупна кількість днів лікування потерпілого становить 18 днів, медичним закладом витрачено кошти на загальну суму 30392,68 грн. При цьому, за рахунок коштів НСЗ (держбюджет) витрачено 28414,64 грн, за рахунок коштів обласного бюджету (оплата комунальних послуг та енергоносіїв) 1978,04 грн. Вироком суду [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, призначено покарання та звільнено від його відбування. Позов в межах кримінального судочинства про стягнення із [PERSON] витрат на лікування потерпілого не заявлявся. В добровільному порядку відповідач кошти на лікування потерпілого не відшкодувала. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У письмових поясненнях прокурор зазначив, що визначення суми витрат на лікування потерпілого проводиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу. Частина фінансування КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» за надання медичних послуг здійснюється Національною службою здоров`я України за рахунок коштів державного бюджету. Крім того, лікарня проводить свою діяльність за рахунок коштів обласного бюджету Кіровоградської області. Витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією, оскільки таке відшкодування не охоплюються дією Закону № 1961-ІV, що регулює сферу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Третя особа ПРАТ «Страхова компанія Арсенал Страхування» в письмовому поясненні зазначило, що обов`язок по відшкодуванню витрат закладові охорони здоров`я покладається на особу, яка вчинила злочин і таке відшкодування не може бути відшкодовано страховою компанією. Наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не покладає на страхову компанію обов`язку відшкодувати лікарні її витрати на лікування потерпілого від злочину. У судовому засіданні прокурор Літвін А.Ю. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що з вини відповідача скоєно ДТП. Лікування потерпілого від ДТП проводило КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» за рахунок коштів місцевого та державного бюджетів. Страхова компанія не зобов`язана відшкодовувати витрати, які понесла медична установа на лікування потерпілого. Просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача адвокат Ускова І.М. в судовому засіданні пояснила, що у справі відсутні докази, на підтвердження лікування потерпілого, рахунки, фактури, виписки з історії хвороби, витрати на матеріали та медикаменти. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Представники третіх осіб: Національної служби здоров`я України та Кіровоградської обласної ради подали до суду письмові заяви, в яких позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити та розгляд справи провести без їх участі. Представник третьої особи ПРАТ «Страхова компанія Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно довідок про доставку електронного документу. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд установив та вбачається з вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2024 по справі № 390/160/24 [PERSON] 30.09.2023 близько 15 години 53 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (далі-ПДР), рухаючись по проїзній частині автомобільної дороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони сел. Нове м. Кропивницький в напрямку с. Созонівка Кропивницького району, проявила власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, наближаючись до регульованого перехрестя з автомобільною дорогою «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв», рух через який регулюється світлофором, та на якому по ходу його руху було подано сигнал (горіло червоне світло), що відповідно до вимог п. 8.7.3 (е) ПДР України забороняє рух, не зменшивши швидкості руху, а навпаки продовжила його, чим порушила вимоги п. 8.10 ПДР. В подальшому, виїхавши на перехрестя, допустила зіткнення з автомобілем Renault Duster, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по проїзній частині автомобільної дороги «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» на дозволений сигнал світлофора (зелене світло) з права на ліво відносно руху автомобіля Hyundai Tucson. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: водій автомобіля Renault Duster, р.н. [NUMBER] , [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1067 від 18.12.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: тупої травми живота, розриву правої долі печінки з внутрішньо-черевною кровотечею (в плевральній порожнині випіт (кров) до 100мл); ЗЧМТ; струс головного мозку; закритої хребцевої травми: крайового перелому суглобового відростку 6-шийного хребця зліва; крайового перелому поперекового виростка Л1 хребця справа, поперечних відростків Л2,Л3,Л4 з обох сторін; ЗТГК: переломів 7,8,9 ребер справа, 10.11,12 зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 07.05.2024 (т.1 а.с.25-27). З відповіді генерального директора КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» № 3406/02-18/06 від 21.08.2024 вбачається, що в період з 23.10.2023 по 10.11.2023 у відділенні стаціонарної медичної реабілітації перебував [PERSON] . Вартість лікування по фактичним витратам, без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня, склала: в жовтні - 12846,08 грн (8л/дн х 1605,76 грн.), в листопаді 17546,60 грн (10л/дн х 1754,66 грн). Вартість одного ліжко-дня у жовтні 2023 складалася із: 1130,82 грн оплата праці, 248,78 грн нарахування на заробітну плату, 42,54 грн предмети, матеріали та оплата послуг (крім комунальних), 70,02 грн медикаменти та перев`язувальні матеріали, 29,52 грн продукти харчування, 84,08 грн - оплата комунальних послуг та енергоносіїв. Вартість одного ліжко-дня в листопаді 2023 складалася із: 1240,03 грн оплата праці, 278,81 грн нарахування на заробітну плату, 20,37 грн предмети, матеріали та оплата послуг (крім комунальних), 61,41 грн медикаменти та перев`язувальні матеріали, 29,50 грн продукти харчування, 130,54 грн - оплата комунальних послуг та енергоносіїв. Лікування [PERSON] здійснювалось за рахунок коштів: обласного бюджету в сумі 1978,04 грн (8 л.дн х 84,08 грн+10л.дн х 130,54). Кошти НСЗУ в сумі 28414,64 грн (8 л.дн. х 1521,68 грн+10 л.дг х 1624,12) (т.1 а.с.32-33). У відповіді Національної служби здоров`я України № 30340/2-16-24 від 09.09.2024 голова служби повідомила, що між НСЗУ та КНП «КОЛ КОР» у 2023 році укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1421-Е123-Р000 від 06.02.2023. НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. НСЗУ не заперечує проти звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури для відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення (т.1 а.с.37-39). У листі № 51-78-9389вих-24 від 28.08.2024 голова Кіровоградської обласної ради повідомив, що відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] у період з 23.10.2023 по 10.11.2023 здійснювалося за рахунок коштів, отриманих від Національної служби охорони здоров`я України, та окремо за рахунок коштів обласного бюджету в частині оплати комунальних послуг. У випадку подання позову на відшкодування витрат на лікування потерпілого обласна рада буде підтримувати позов (т.1 а.с.43). У листі № 51-78-10420вих-24 від 24.09.2024 прокурор повідомив НСЗУ та Кіровоградську обласну раду про представництво інтересів держави в особі уповноважених державних органів НСЗУ та Кіровоградської обласної ради, третя особа КНП «КОЛ КОР» з метою відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 30392,68 грн, що не відшкодовані [PERSON] (т.1 а.с.46-47). З договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № ZPJVAKS-230V477 від 31.01.2023 та полісу №213163163 вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] , в період з 31.01.2023 по 30.01.2024 застрахована В ПрАТ «Страхова компанія Арсенал Страхування». [PERSON] перерахував [PERSON] кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП (т.1 а.с. 173-180, т.2 а.с. 11-41). Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, наведені у вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2024 по справі №390/160/24, обставини щодо події, що мала місце 30.09.2023 року за участю [PERSON] та [PERSON] , внаслідок яких останній отримав тілесні ушкодження, не потребують повторного встановлення і доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК Українипередбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Як встановлено судом витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п.п. 1.5, 1.9 Статуту КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної ради від 09.08.2023 року № 189-гр підприємство належить до об`єктів комунальної власності та користується майном, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області та закріплене за ним на праві оперативного управління. Засновником підприємства є Кіровоградська обласна рада (т.1 а.с. 52-65). Відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 1 ст. 90 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на охорону здоров`я - оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які є об`єктами права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення. Відтак, Кіровоградська обласна рада є належним позивачем у даній справі в частині вимог про відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв 1978,04 грн. Згідно вимог ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» № 2168-VIII від 19 жовтня 2017 року за рахунок Державного бюджету України окремо здійснюється фінансове забезпечення програм громадського здоров`я, заходів боротьби з епідеміями, проведення медико-соціальної експертизи, діяльності, пов`язаної з проведенням судово-медичної та судово-психіатричної експертиз, та інших програм у галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також для підтримки державних некомерційних підприємств охорони здоров`я, зокрема щодо оновлення матеріально-технічної бази, капітального ремонту, реконструкції, оплати енергоносіїв, підвищення оплати праці медичних працівників та фахівців з реабілітації, крім випадків участі державного некомерційного підприємства в державно-приватному партнерстві, фінансування якого здійснюється відповідно до угод, визначених Законом України Про державно-приватне партнерство. Згідно із ч.1 ст.4 Закону № 2168-VIII у межах програми медичних гарантій держава гарантує громадянам, повну оплату за рахунок коштів Державного бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням екстреної медичної допомоги. Екстрена медична допомога - це термінові дії медичних працівників, спрямовані на порятунок життя та здоров`я людини, яка перебуває у невідкладному стані, спричиненому хворобою чи травмою. Згідно п.6 Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, затвердженого постановою КМ України № 1464 від 27 грудня 2022 р. Національна служба здоров`я України в межах програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг за програмою медичних гарантій, крім медичних послуг, включених до переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, та медичних послуг, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Отже, НСЗУ також є належним позивачем у справі, в частині позовних вимог щодо відшкодування тих витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що не включають витрати на оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунального закладу охорони здоров`я, а саме в частині 28414,64 грн. Заперечення сторони відповідача щодо неналежності відповідачів спростовуються вищенаведеними мотивами. Крім того, суд відхиляє твердження сторони відповідача щодо необхідності відшкодування шкоди на лікування потерпілого від кримінального правопорушення за рахунок ПрАТ «Страхова компанія Арсенал Страхування», оскільки таке заперечення не ґрунтується на вимогах закону. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у п.23.1 ст.23, ст.24 визначалося, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від наслідків ДТП вказаним законом не передбачений, а тому такі витрати не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховою компанією або МТСБУ. Аналогічний висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1343цс15. Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Разом з цим, поняття витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину, не є тотожним поняттю майнової шкоди особи, яка потерпіла від неправомірних дій винної особи. За огляду на викладене, підстави для застосування до даних правовідносин положень Закону № 1961-IV відсутні. Зважаючи, що прокурор звернувся в інтересах держави, в особі НЗСУ та власника медичного закладу, з метою відшкодування витрат на лікування потерпілого, а не в інтересах самого потерпілого, тому відсутні правові підстави для висновку щодо необхідності стягнення відшкодування таких витрат із ПРАТ «Страхова компанія Арсенал Страхування». Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить заклад. Пунктом 3 указаного Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Зважаючи на норми Порядку, затвердженого постановою КМУ № 545, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неналежного підтвердження розміру витрат на лікування потерпілого [PERSON] , оскільки сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, наведена з дотриманням нормативно-правових актів. Докази на спростування розрахунку № 3406/02-18/06 від 21.08.2024, або його неповноти чи неправильності або суперечливості, сторона відповідача суду не надала. Враховуючи викладене, а також те, що на час подання позову витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину не були відшкодовані відповідачем, суд погоджується з тим, що відповідно до частини першої ст. 1206 ЦК України позов підлягає до задоволення у повному обсязі, а відповідні витрати стягненню з відповідача у примусовому порядку. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі ст.1206 ЦК України, Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року,

Outcome: approved