Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

01.12.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком позивача - [PERSON] , який навчається на 3 курсі в Могилів-Подільському монтажно-економічному фаховому коледжі. Позивач отримує соціальну стипендію, так як є внутрішньо переміщеною особою. На даний момент позивач несе витрати по оплаті навчання, харчування, придбання одягу та речей першої необхідності, проїзд додому та до навчального закладу. Орієнтовно витрати позивача на місяць становлять 10000 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач потребує матеріальної підтримки. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, так як є працездатною, здоровою людиною, працює у структурному підрозділі «Основ`янська колійна машинна станція», інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні немає. Представник позивача [PERSON] адвокат Томай К.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Встановлено, що [PERSON] [INFO] досяг повноліття, він навчається на 3 курсі Могилів-Подільського монтажно-економічного фахового коледжу, форма навчання денна, що підтверджується довідкою № 578 від 19.11.2025 р., копією договору № 22/23 про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти від 01.08.2023 р. (а.с. 12, 15). Встановлено, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, через денну форму навчання він ніде не працює. Отримуваної позивачем стипендії в розмірі 929,16 грн. на місяць, що підтверджується довідкою № 579 від 19.11.2025 р., недостатньо для задоволення потреб позивача, пов`язаних з навчанням (а.с. 13). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за рішенням суду. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує матеріальне становище [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, через денну форму навчання ніде не працює, ніяких доходів, окрім стипендії, не отримує, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, так як у нього відсутні власні кошти на харчування, одяг, на придбання навчальних приналежностей. Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених ним вимог. Враховуючи ту обставину, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, через денну форму навчання ніде не працює, власного доходу не має, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, з урахуванням необхідності здійснення ним грошових витрат на оплату харчування, одяг, придбання навчальних приналежностей, проїзд додому та до навчального закладу, враховуючи можливість надання утримання другим з батьків матір`ю, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , який навчається, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітнього сина, який навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Крім того, слід зазначити, що положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо визначення мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання дитини не застосовується при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: approved