Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», назву якого в подальшому змінено на ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС", звернулося з позовом, в якому зазначило, що 26 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" і [PERSON] за заявою останньої на отримання кредиту, яку вона подала на офіційному сайті ТОВ "МІЛОАН" у формі електронного правочину шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що був надісланий їй СМС-повідомленням, про прийняття пропозиції укласти кредит у формі електронного правочину, був укладений кредитний договір № 1665682. Відповідно до умов кредитного договору до укладення договору відповідач отримала проєкт цього договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що розміщені на вебсайті ТОВ "МІЛОАН" та є невід`ємною частиною цього договору. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, відповідач уклала кредитний договір № 1665682 від 26.12.2019 року з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ 40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000 грн. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання. 20 серпня 2020 року на підставі договору факторингу № 02/08 ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року, укладеним із відповідачем. У свою чергу, 24 січня 2022 року ТОВ "Діджи Фінанс" на підставі договору факторингу №1/15 відступило право вимоги за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ». Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 22 317,45 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7 695 грн, заборгованість за відсотками 12 636,45 грн, заборгованість за комісією 960 грн, заборгованість за пенею 1026 грн. За цих підстав позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року у розмірі 22 317,45 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своєму позові просив проводити судовий розгляд без участі його представника та не заперечував проти винесення заочного рішення. В свою чергу, відповідач повідомлялася про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надала, тому судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних даних та доказів у відсутність відповідача. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 26 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" і [PERSON] був укладений кредитний договір № 1665682 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктами 1.2. - 1.4. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн, кредит надається строком на 30 днів з 26.12.2019, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25.01.2020. Відповідно до пункту 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 1 200 грн, яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 4 500 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором фіксована. Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Згідно з п. 2.2.1. Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2., 1.6. договору відповідно. Відповідно до п. 2.2.2. Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Згідно з п. 3.2. Договору кредитодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав пунктом 3.2.4. стягувати з позичальника пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Пунктом 4.1 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. 26 грудня 2019 року кредитодавець виконав зобов`язання за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року, надавши відповідачу кредит у розмірі 10 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 12980450 від 26.12.2019 року. Натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати комісії, нарахованих відсотків та пені не виконала. Згідно з розрахунком заборгованості борг по тілу кредиту становить 7 695 грн, борг по відсоткам 12 636,45 грн, борг по пені 1 026 грн, борг по комісії 960 грн, а загалом 22 317,45 грн. Також судом установлено, що 20.08.2020 року між ТОВ "Мілоан" і ТОВ "Діджи Фінанс" був укладений договір факторингу № 02/08, відповідно до якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року. В подальшому, 24.01.2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" і ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» був укладений договір факторингу №1/15, відповідно до якого ТОВ "Діджи Фінанс" відступило ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» право вимоги за кредитним договором № 1665682 від 26.12.2019 року. В листопаді 2024 року ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» направило відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості в розмірі 22 317,45 грн, яку відповідач залишила без задоволення. Відповідно до рішення № 1778 від 01.07.2025 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» змінено найменування Товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС». При вирішенні між сторонами спору суд керується наступним: Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За частиною 3 статті 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11 Закону). За змістом ч. 11 ст. 11 Закону покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає доведеним, що відповідач, уклавши 26 грудня 2019 року кредитний договір в електронній формі та отримавши кредит на умовах, визначених цим договором, свої зобов`язання належним чином не виконала, суму кредиту не повернула, комісію, проценти за користування кредитом не сплатила. Сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 22 317,45 грн, з яких: 7695 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 636,45 грн - заборгованість за відсотками; 960 грн - заборгованість за комісією; 1026 грн пеня, які нараховані станом на 2020 рік. Враховуючи, що відповідач доказів на спростування вказаної заборгованості або щодо її конкретного розміру не надала, позов потрібно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ») заборгованість у вищевказаному розмірі. При розподілі судових витрат суд керується положення статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з матеріалами справи ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» у цій справі були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024, укладеного з адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем, та додаткової угоди до нього, копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом), копію акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03.03.2025, згідно з якими правнича допомога полягала у правовому аналізі обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»; складанні позовної заяви та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, формування додатків до позовної заяви (письмових доказів). При визначенні суми відшкодування цих витрат суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд звертає увагу, що адвокатом надаються позивачу правничі послуги не лише в цій справі, а й в інших аналогічних справах. Тому суд знаходить, що об`єктивно необхідними для захисту порушених прав та інтересів позивача були витрати, пов`язані з підготовкою позовної заяви та додатків до неї (письмових доказів), в розмірі 3750 грн. Отже, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу у вказаному розмірі. Суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3750 грн є доведеними та такими, що відповідають критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, зокрема, є розумними, співмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який у зв`язку з задоволенням позову також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved