Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву №б/н від 13.06.2019 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Так, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 35000,00 грн. Для користування картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак в порушення виконання зобов`язань відповідач не надавала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 15.10.2025 у неї наявна заборгованість у розмірі 36981,46 грн, з яких: 31337,12 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5644,34 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відтак позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.06.2019 у сумі 36981,46 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 04.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено у справі судове засідання на 04.12.2025 о 10:00 год. Ухвалою суду від 04.12.2025 розгляд справи відкладено на 29.12.2025 о 11:00 год. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без її участі та не заперечувала щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання. Так, судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 04.12.2025, вручена відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 130). Поштова кореспонденція з судовою повісткою про виклик в судове засідання, призначене на 29.12.2025, повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 135-136). Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася, про причини неявки в судове засідання не повідомила, жодних заяв чи клопотань не подавала. При цьому суд враховує, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Питання належного повідомлення учасників справи неодноразового досліджувалося Верховним Судом, згідно з висновками якого у разі якщо «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, постанови Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19, від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц, від 31.08.2022 у справі № 760/17314/17). Ураховуючи викладене, ухвалою суду від 29.12.2025 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2019 [PERSON] підписала Анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 57). Як убачається зі змісту зазначеного документа, підписанням цієї Анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування. Окрім того, [PERSON] погодилася із тим, що у разі використання нею електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання цієї Анкети-заяви, такий підпис прирівнюється до її власноручного підпису. [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 13.06.2019, термін дії 03/23, тип картки «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 06.03.2024, термін дії 10/27, тип картки «Універсальна», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 17.10.2025, реєстр №0000004839195937 (а.с. 46). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.10.2025, реєстр № 0000004839201913 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 13.06.2019 на картку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 500,00 грн; 13.06.2019 зменшено кредитний ліміт до 500,00 грн; 11.03.2021 збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн; 07.04.2021 збільшено кредитний ліміт до 4000,00 грн, 10.08.2021 збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн, 10.12.2021 збільшено кредитний ліміт до 18000,00 грн, 31.10.2022 збільшено кредитний ліміт до 25000,00 грн, 10.11.2022 збільшено кредитний ліміт до 35000,00 грн, 08.01.2024 зменшено кредитний ліміт до 34970,00 грн, 22.01.2024 зменшено кредитний ліміт до 34431,62 грн, 01.02.2024 зменшено кредитний ліміт до 33914,33 грн, 15.02.2024 зменшено кредитний ліміт до 32824,33 грн, 01.05.2024 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 45). При цьому з виписки за договором №б/н за період з 13.06.2019 до 17.10.2025 вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними картками та регулярно використовувала кредитні карти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувався кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту (а.с. 36-44). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 13.06.2019 станом на 15.10.2025 становить 36981,46 грн, з яких: 31337,12 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5644,34 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 25-35). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого. В силу вимог частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 13.06.2019 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 57). Судом встановлено, що у Анкеті-заяві позичальника від 13.06.2019 процентна ставка не зазначена. При цьому зазначено лише паспортні дані відповідача, її ідентифікаційний податковий номер, місце проживання, реєстрації та контактний телефон, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Однак відсутні відомості про тип картки та кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитом, розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Отже, сама по собі підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.06.2019 без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, за невиконання умов кредитного договору, оскільки такі істотні умови договору сторонами у встановленому законом порядку не погоджені. Роздруківка із сайту позивача у вигляді витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», на яких відсутній підпис відповідача, не може бути належним доказом вищевказаних обставин, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.06.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження 14-131цс19) та позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Також суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.03.2021 та від 15.10.2024, як докази на підтвердження обставин погодження відсоткової ставки між банком та клієнтом, оскільки вказані документи підписано через декілька років після укладення кредитного договору та у їх змісті відсутнє посилання на те, що такі заяви є складовою частиною Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2019, при цьому у позові позивач просить стягнути заборгованість саме за кредитним договором №б/н від 13.06.2019, щодо якого відсутні докази узгодження сторонами умов про нарахування та сплату процентів. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами. Водночас суд враховує, що факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою за договором №б/н за період 13.06.2019 по 17.10.2025, з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала наявну заборгованість (а.с. 36-44). Відповідно до розрахунку банку, заборгованість [PERSON] за тілом кредиту станом на 15.10.2025 складає 31337,12 грн (а.с. 25-35). Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до даних правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31337,12 грн за кредитним договором №б/н від 13.06.2019. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції №ZZ420B2ETU від 20.10.2025 (а.с. 7). Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 84,74% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2052,74 грн (2422,40/100х84,74%).

Outcome: partial