Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 18.10.2019 між АТ «Альфа Банк» (12.08.2022 року змінено найменування на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум»; мета кредиту для особистих потреб; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) 200000 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент укладення Угоди 5000,00 грн.: процентна ставка 39,99 % річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard DEBIT WORLD; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Вказує, що АТ «СЕНС БАНК» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач належним чином умови договору не виконав та має непогашену заборгованість перед АТ «СЕНС БАНК» у сумі 122105 грн. 42 коп., з яких: 66880 грн. 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 55224 грн. 98 коп. - заборгованість за відсотками. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 122105 грн. 42 коп., 2422 грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору, та 10185 грн. 28 коп. витрат на правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовільнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 18.10.2019 АТ «Альфа Банк», яке перейменоване 30.11.2022 на АТ "Сенс Банк" та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631280626, із наступними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум»; мета кредиту для особистих потреб; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) 200000 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент укладення Угоди 5000 грн.: процентна ставка 39,99 % річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard DEBIT WORLD; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Підписуючи Оферту на укладання угоди № 631280626, Паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», які є складовими частинами кредитного договору, [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на такі умови кредитного договору. Отже, після підписання зазначених документів, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банка виник обов`язок надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача, у разі використання наданих коштів, виникло зобов`язання повернути кредитні кошти й оплатити інші погоджені сторонами платежі, що виникають в результаті укладеного між сторонами договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, шляхом переказу коштів в сумі 200000 грн. на відкритий на ім`я позичальника [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» рахунок. Із наданих позивачем виписок по особовому рахунку [PERSON] за періоди з 18.10.2019 по 07.07.2025 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами. Разом із тим, всупереч умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснив погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 07.07.2025 року виникла заборгованість у сумі 122105 грн. 42 коп., з яких: 66880 грн. 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 55224 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Позивач скерував до відповідача досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати заборгованості по кредиту, яку відповідно до реєстру згрупованих відправлень направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією. Проте, дана вимога залишилась без належного реагування. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором від 18.10.2019 не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 122105 грн. 42 коп. Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1048 - 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 122105 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення на його користь з відповідача 10185 грн. 28 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025. Згідно п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі 18 954,13 грн., з розрахунку: 375,00 грн. - за підготовку і подання позовної заяви до суду, 225,00 грн. - за отримання рішення суду, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 % (233 810,51 гривень (ціна позову) * 7,85% комісійна винагорода). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову. Враховуючи засади розумності та справедливості, ціну позову, те, що вказана справа є малозначною, а також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на те, що відповідач є слабшою стороною договору, суд вважає за вірне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved