Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ФАЙНЕНС" (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, м. Львів, 79037, ЄДРПОУ: 43160452) адвокат Ружицький Олександр Антонович звернувся в суд з позовом до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24 220, 55 грн, а також витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу. В обгрунтування позову зазначено, що 17.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» надало у кредит [PERSON] кошти у розмірі 15 000,00 грн згідно із заявою №001-08821-170713. Відповідно до умов п. 2.3. Частини 2 та п. 1.1. Частини з Кредитного договору, Клієнту надано кредитні кошти на 50 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача за реквізитами, вказаними у заяві до Банку, що підтверджується випискою банку за особовим рахунком [NUMBER] /UAH за період з 18.07.2013 по 18.07.2013/ Згідно з п. 2.4. Частини 2 Кредитного договору, Клієнт зобов?язується сплатити проценти в розмірі 9,99 % (дев?ять цілих дев?яносто дев?ять сотих відсотків) річних за користування кредитом. Згідно з п. 2.5. Частини 2 Кредитного договору, Клієнт зобов?язується сплатити комісію в розмірі 3,49 % (три цілих сорок дев?ять сотих відсотків) в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п. 3.1. Частини 3 Кредитного договору, Клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 17 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 892,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок відкритий згідно з п. 2.7. Частини 2 Кредитного договору. 02.06.2020 між публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (далі - «Новий кредитор» /«Позивач») був укладений Договір N? 2253/К про відступлення прав вимог (далі - «Договір про відступлення»), з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за Кредитним договором відступлено Позивачу. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 24 220,55 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять гривень, 55 копійок.), у тому числі: (1) основна сума заборгованості - 2 816,20 грн.; (2) заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 21 404,35 грн.; (3) сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 146,16 грн.; (4) сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 1 110,83 грн. Таким чином, у результаті укладення Договору про відступлення кредитором у зобов?язанні, за Кредитним договором, стало ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», яке відповідно до умов Договору про відступлення набуло права вимагати замість первісного кредитора - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» належне виконання боржником [PERSON] зобов?язань в межах переданого права вимоги, яке на момент пред явлення цього позову залишається непогашеним. Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ФАЙНЕНС" до [PERSON] про стягнення коштів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 10 листопада 2025 року до суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ФАЙНЕНС" Бадзюнь Віталія Васильовича надійшло клопотання про долучення доказів, яким було усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив судовий розгляд позовної заяви проводити без участі позивача та його представника Проти ухвалення заочного рішення представник не заперечував. Відповідач [PERSON] , у судові засідання, які були призначені для розгляду даної справи, повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому ЦПК України порядку, шляхом надіслання судових повісток про виклик в судові засідання за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи будь-яких інших клопотань не подавала. Разом з цим, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала, а представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2013 року, згідно поданої [PERSON] заяви №001-08821-170713, між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн строком 50 місяців. Згідно з пунктом 2.4 частини 2 договору, розмір процентної ставки за кредитом є фіксованим та становить 9, 99 % річних. Відповідно до пункту 2.5 частини 2 договору клієнт зобов`язується сплатити комісію у розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 17 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 892,00 грн у відповідності до графіку платежів на рахунок, відкритий відповідно до пункту 2.7 частини 2 кредитного договору (пункт 3.1 частини 3 договору). Договір підписано власноруч [PERSON] . Згідно графіку платежів, що є додатком 1 до заяви № 001-08821-170713 від 17 липня 2013 року, [PERSON] погодилась на погашення кредиту: у сумі 892,00 грн щомісячно починаючи з 17 серпня 2013 року до 17 серпня 2017 року включно та у сумі 865,14 грн 17 вересня 2017 року. Всього 44573,14 грн, з яких 15 000, 00 грн погашення основної суми кредиту, 3398, 14 грн проценти за користування кредитом, 26175,00 грн платежі за надані супутні послуги (при обслуговуванні кредитної заборгованості). Відповідно до копії виписки банку за особовим рахунком [NUMBER] /UAH за період з 18.07.2013 по 18.07.2013 було здійснено надання кредиту ПАТ «Дельта-банк» згідно з договором №19.1 від 25.09.2012, [PERSON] 2748421766; дата 18.07.2013. 02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором №001-08821-170713 відступлене позивачу. Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02 червня 2020 року) до ТОВ «Профіт Файненс» перейшло, зокрема, право вимоги до [PERSON] щодо її заборгованості у розмірі 24 220,55 грн. Встановлено, що станом на дату звернення до суду, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 24 220,55 грн, з яких: 2 816,20 грн - заборгованість за основним боргом; 21 404,35 грн - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 146,16 грн - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення кредиту; 1 110,83 грн - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючі належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушила зазначені норми законодавства та умови договору. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Вивчивши надані суду докази, враховуючи, що договір факторингу, у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн., про що зазначено позивачем у тексті позовної заяви, суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність`гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved