Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося з позовом, в якому зазначає, що 02.02.2022 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 895257801 на суму 10 000,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора «MNV366HQ». Грошові кошти того ж дня, 02.02.2022 року, були перераховані на банківську картку № [NUMBER] відповідача, яку останній вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Перед укладенням кредитного договору відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт кредитора - www://moneyveo.ua/, подав заявку на отримання кредиту, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Отже первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. 28.11.2018 року ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" уклали Договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому до Договору факторингу укладені додаткові угоди, згідно з умовами яких ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022 року в розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги № 175 від 05.05.2022. 30.10.2023 року ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК ОНЛАЙН ФІНАНС" уклали Договір факторингу №30/1023-01, згідно з умовами якого ТОВ "ФК ОНЛАЙН ФІНАНС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022, у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги № 1 від 30.10.2023 р. 29.05.2025 ТОВ "ФК ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022 року у розмірі зазначеному у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 р. Отже, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» просить стягнути з [PERSON] на свою на користь заборгованість за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022 у розмірі 19 345,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 9 345,00 грн - заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 липня 2025 року, враховуючи предмет та ціну позову, категорію справи, яка в силу частини 6 статті 19 ЦПК України є малозначною, у справі було відкрито спрощене позовне провадження, яке постановлено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та встановлений відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів була вручена відповідачу особисто, що підтверджується його розпискою від 04.07.2025 року. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме витребувано з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відомості щодо належності [PERSON] платіжної картки № 5375-41XX-XXXX-7586 (РНОКПП [NUMBER] ) та зарахування на його рахунок (картку) в період з 02.02.2022 до 07.02.2022 року грошових коштів у сумі 10000 грн. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. У зв`язку з вищевикладеним, справу розглянуто за наявними матеріалами. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 02 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 895257801, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10 000,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів, а саме до 04.03.2022 року. Сторони погодили процентну ставку: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 2,10 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом; у випадку користування кредитом понад строк, встановлений договором, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовується і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 2,10 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В п. 1.8 Договору сторони передбачили можливість продовження строку надання кредитної лінії. Згідно з п. 5.3 Договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладений в електронній формі та був підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. Згідно з листом АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-13006 від 11.09.2025 платіжна картка за № 5375414133717586 емітована на ім`я [PERSON] та на неї був успішно зарахований 02.02.2022 року платіж у сумі 10 000,00 грн. Згідно з рахунком заборгованості за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022 та випискою з особового рахунку [PERSON] заборгованість становить 19 345,00 грн, з яких: прострочене тіло кредиту 10 000,00 грн, прострочені відсотки 9 345,00 грн. Також судом установлено, що в подальшому на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачем, загальну суму 15 145,00 грн. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача на загальну суму 19 345,00 грн. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено позивачу. При вирішенні між сторонами спору суд керується наступним: Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За частиною 3 статті 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11 Закону). За змістом ч. 11 ст. 11 Закону покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає доведеним, що відповідач, уклавши 02лютого 2022 року кредитний договір в електронній формі та отримавши кредит на умовах, визначених цим договором, свої зобов`язання належним чином не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 895257801 від 02.02.2022 року становить 19 345 (дев`ятнадцять тисяч триста сорок п`ять) грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 9 345,00 грн - заборгованість за відсотками. Отже, позивач як новий кредитор обґрунтовано звернувся до суду з цим позовом. Таким чином, позов потрібно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість у вищевказаному розмірі. При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з матеріалами справи ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у цій справі були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, укладеного з адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію додаткової угода № 25770568869 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, копію акта прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025, згідно з яким правнича допомога полягала у складанні позовної заяви, вивченні матеріалів, підготовці адвокатського запиту щодо отримання інформації, підготовці та подачі клопотання щодо отримання інформації. При визначенні суми відшкодування цих витрат суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд звертає увагу, що адвокатом надаються позивачу правничі послуги не лише в цій справі, а й інших аналогічних справах. Отже, з урахуванням ціни позову, рівня складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також матеріального стану обох сторін, суд вважає, що у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачем частково в сумі 5000 грн. На переконання суду, витрати в такому розмірі повною мірою відповідатимуть критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial