Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя між ними не склалося. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2022 року шлюб було розірвано. На даний час сторони не підтримують ніяких відносин. Після розірвання шлюбу відповідач залишила сім`ю та влаштовує своє особисте життя на власний розсуд. На даний час йому достовірно відомо, що [PERSON] виїхала за кордон. Донька та син проживають спільно разом із ним в житловому будинку по [ADDRESS] . Діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Донька є ученицею 5 класу в гуманітарному ліцеї Ямпільської міської ради, а син відвідує дошкільний навчальний заклад « [PERSON] ». Вихованням та утриманням дітей позивач займається самостійно. Крім того, позивач самостійно організовує та оплачує дозвілля та відпочинок дітей. Відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, а тому виникла необхідність встановити факт самостійного утримання та виховання неповнолітніх дітей. Діти проживають зі своїм батьком, тобто з позивачем, він створив всі умови для проживання дітей, одноособово здійснює виховання дітей, утримує їх та піклується про їх стан здоров`я. Мати дітей, тобто відповідачка не проживає разом з дітьми, не забезпечує їх матеріально, та не приймає участі у їх вихованні. Таким чином, наявний факт повної відсутності участі матері у вихованні та утриманні дітей. Метою встановлення вказаного факту для позивача є захист та реалізація законних інтересів дітей та його батьківських прав. Крім того, встановлення факту самостійного виховання дитини потрібно позивачу для отримання відповідних пільг та соціальних гарантій від держави, виїзд з дитиною за кордон, необхідність отримання можливості одноосібного звернення батьком до державних, медичних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, а оскільки іншим чином встановити даний факт чинним законодавством не передбачено. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду та просити суд встановити факт самостійного виховання ним його неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 28 серпня 2025 року відповідно до ухвали судді Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 03 жовтня 2025 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було закрито підготовче судове засідання, здійснено виклик свідків та справу призначено до судового розгляду . 05 листопада 2025 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи за клопотанням позивача. 12 грудня 2025 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою свідка. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Коваленко М.В. діючи на підставі ордеру серії АВ №1238120 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області Ляч К.О. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Щодо вирішення даного позову покладається на розсуд суду. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Неповнолітня донька сторін [PERSON] в судовому засідання розповіла, що вона навчається в 5 класу гуманітарного ліцею. Проживає разом із батьком, оскільки мати виїхала за кордон понад пів року тому. Домашні завдання виконує самостійно. Батько бере активну участь у навчальному процесі: відвідує батьківські збори та завозить до школи. Також у сім`ї є молодший брат, який проживає разом із ними та перебуває на утриманні й під опікою батька. Неповнолітній син сторін [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом з татом та сестрою. Матір [PERSON] з ними не проживає та перебуває за кордоном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] є її рідним братом, який самостійно займається вихованням та утриманням дітей [PERSON] та [PERSON] . Піклується про дітей, відповідач [PERSON] виїхала за кордон та самоусунулась від виховання дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] є її донькою. Зі слів свідка, близько двох років тому донька розірвала шлюб із [PERSON] та виїхала за кордон. Після цього вона не бере участі у вихованні дітей. Натомість [PERSON] повністю забезпечує утримання та виховання дітей: здійснює їх підвезення до дошкільного закладу та школи, допомагає з виконанням домашніх завдань і піклується про їх повсякденні потреби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає сім`ю сторін. Сторожук [PERSON] повністю забезпечує дітей усім необхідним, здійснює їх утримання та виховання. [PERSON] приблизно шість місяців тому, виїхала за кордон та участі у вихованні дітей не бере. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Вінниця народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2022 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстровано 15 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №30 розірвано. З копії витяга з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . З копії витяга з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . З копії витяга з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . З копії акта обстеження встановлено, що діти проживають разом з батьком по [ADDRESS] в належних побутових умовах, забезпечені всім необхідним для навчання, забезпечені комп`ютерною технікою, продуктами харчування. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає разом із дітьми більше двох років. Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На підставі ч.5 ст.150 СК передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ч.1 ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.2 ст.155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.ч.2,3 ст.157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі ст.141 СК встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8 ст.7 СК та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дітей та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження із залученням органу опіки та піклування відповідно до ч. 4, 5 ст.19 СК. Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22. При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. Враховуючи, що [PERSON] не ставить питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із ним або питання участі матері у їх вихованні чи утриманні, а заявляє вимоги про встановлення факту самостійного виховання ним та утримання таких дітей. Між тим за наявності спору між сторонами щодо обсягу виконання ними батьківських обов`язків з утримання та виховання спільних для них доньки та сина, суд вважає можливим вирішити даний спір між ними в позовному провадженні. Таким чином суд вказує, що незважаючи на проживання матері окремо від дітей, це не впливає на обов`язок [PERSON] піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Натомість, на підставі встановлених судом обставин справи вбачається, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей. Судом було враховано встановлені обставини справи, за якими неповнолітні донька та син сторін, з 2023 року постійно мешкають із батьком. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично одноосібно утримує та виховує своїх дітей, оскільки доказів утримання спільних для сторін дітей з боку матері [PERSON] суду не було надано. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з якнайкращих інтересів дітей, з метою надання батьку більших повноважень з приводу виховання неповнолітніх дітей, на переконання суду слід задовольнити позовні вимоги останнього, встановивши факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved