Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис від 09.10.2020 року №18580, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з неї, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) як боржника на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (адреса: вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204 м. Ірпінь, СДРПОУ: 43311346) заборгованість в розмірі 41 995 гривень 87 копійок таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що у липні 2024 року, коли банківська картка позивача була заблокована, їй стало відомо, що відносно неї відкрите виконавче провадження ВП № 67477840 від 12.11.2021 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виданого приватним нотаріусом, про стягнення з неї коштів (боргу) у розмірі 41 995,87 копійок. Про виданий виконавчий напис №18580 від 09.10.2020 року позивачу раніше відомо не було, оскільки жодного документу вона не отримувала ні від нотаріуса, ні від стягувача. Окрім того, від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (відповідача по справі) ніяких повідомлень чи вимог (претензійних листів) вона не отримувала з приводу заборгованості. Окрім того, вона вважає, що заборгованість не була безспірною, однак через неповідомлення її про вчинення виконавчого напису, вона не мала змоги надати заперечення щодо вчинення виконавчого напису. Вона вважає виконавчий напис №18580 від 09.10.2020 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню, через порушення нотаріусом вимог Закону України "Про нотаріат, а також Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій. Зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Оскільки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не вручило відповідно до вимог закону їй письмову вимогу (претензію) про усунення порушення основного зобов`язання, а нотаріус у порушення Інструкції не перевірив, чи попередив кредитор боржника про можливість вчинення виконавчого напису у разі непогашення заборгованості, відтак вчинив виконавчий напис на підставі поданих документів, що не підтверджують безспірності заборгованості, тож позивач вважала, що була позбавлена можливості висувати свої заперечення щодо боргу. Окрім того вказала, що починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. На підставі викладеного вище вона вважає, що при вчиненні оспорювального виконавчого напису від 09.10.2020 року №18580 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Посилаючись на вказані обставини та на той факт, що вирішити вказане питання у позасудовому порядку неможливо, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.10.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.10.2025 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом провадженням №67477840 відкрите 11.06.2025 року, на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу від 09.10.2020 року за реєстровим №18580, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість у розмірі 41 995,87 грн. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Проте, представником відповідача 29.10.2025 року через підсистему «Електронний Суд» була подана заява про долучення до матеріалів справи: клопотання про врегулювання спору за участю судді та заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України). В останній представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №18 580 від 9 жовтня 2020 р. таким що не підлягає виконанню. У зв`язку із вище викладеним, просив суд задовільнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого за №18580 від 9 жовтня 2020 р. р. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 606 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 302,80 грн. 25.12.2025 року від позивача, [PERSON] , на електронну пошту суду надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги в повному обсязі наголосила на тому, що заперечує з приводу задоволення клопотання про врегулювання спору за участю судді. Представник третьої особи клопотань або заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надав. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час розгляду справи встановлено, що 09.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального був виданий виконавчий напис 18580 про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 41 995,87 грн 12.11.2021 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67477840. 12.11.2021 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. 12.11.2021 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про стягнення виконавчого збору. 12.11.2021 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про арешт коштів боржника. 30.06.2022 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про зміну (доповнення реєстраційних даних) 09.11.2023 року начальником відділу Лашков Б.А., Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про арешт коштів боржника 29.07.2024 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про арешт коштів боржника. 05.08.2024 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій. 22.04.2025 року начальником відділу Лашков Б.А., Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про зняття коштів боржника. 11.06.2025 року заступником начальника відділу, Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Постанову про арешт коштів боржника. Судом також встановлено, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» всупереч вимогам чинного законодавства не вручило позивачу письмову вимогу (претензію) про усунення порушення основного зобов`язання. Водночас нотаріус, у порушення вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, не перевірив факт належного повідомлення кредитором боржника про можливість вчинення виконавчого напису у разі непогашення заборгованості. За таких обставин виконавчий напис було вчинено на підставі документів, які не підтверджують безспірності заборгованості, унаслідок чого позивач була позбавлена можливості реалізувати своє право на подання заперечень щодо заявленого боргу. Крім того, 29.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» подано заяву про визнання позовних вимог у порядку ст. 206 ЦПК України. У зазначеній заяві відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 18580 від 09 жовтня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню, та просив суд задовольнити позов у цій частині і стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судовий збір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.09.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 21.09.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно з приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, які узгоджуються з вимогами ч. З ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 133, ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів". У зв`язку з тим, що позивач визнав позов, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню 50 відсотків суми судового збору, що становить 605,60 грн. Окрім того, позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у даній цивільній справі, що становить 605,60 грн., які підлягають до стягнення з відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією, код документа 8391-2470-8743-2894. Також, ухвалою суду від 01.10.2025 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення за виконавчим написом провадженням №67477840 відкрите 11.06.2025 року, на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу від 09.10.2020 року за реєстровим №18580, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість у розмірі 41 995,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, то за таких обставин потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а тому їх слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved