Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2023 між ТОВ «Фінансова компанія "1 безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики № 76229916. За договором факторингу №14/06/21, укладеним 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "1 безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 76229916 від 23.09.2021 у розмірі 36 881,25 грн, з яких 10 500,00 грн - розмір заборгованості за основною сумою боргу, 26 381,25 грн - розмір заборгованості за відсотками. Позивач стверджує, що звертався до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги, однак відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З огляду на викладене позивач звернувся до суду із цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №76229916 у розмірі 36 881,25 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ураховуючи згоду позивача в його позовній заяві на ухвалення заочного рішення, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого. Між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів" (Позикодавець) та відповідачем (Позичальник) 21.06.2024 був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76229916, за яким Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти у сумі 10 500,00 грн на погоджений умовами Договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сторони договору позики узгодили базову процентну ставку 2,5% в день (фіксована), знижену процентну ставку у розмірі 0,875% (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності), проценту ставку ставку за понадстрокове користування позикою - 2,70% Відповідно до п. 20 Договору він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 21 Договору він вважається укладеним після підписання його електронними підписами сторін. Договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. З наданих позивачем суду документів вбачається, що 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів", як Клієнтом, та позивачем, як Фактором, було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти Клієнту, а Клієнт - відступити Факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників. Згідно з п.1.2 цього договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту прийома-передачі Реєстру Боржників відповідно до Додатку №2. Згідно з договором Реєстр боржників це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою в Додатку №1 (форма Реєстру Боржників у паперовому вигляді) і Додатку №5 (форма Реєстру Боржників в електронному вигляді) до цього Договору. 28.07.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів", як Клієнтом, та позивачем, як Фактором, було укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21, яким внесли зміни до п.1.3 Договору, зобов`язавши Клієнта протягом 10 робочих днів з дати відступлення парва вимоги за Договором позики Фактору повідомити Боржників про відступлення прав вимоги. 27.02.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів", як Клієнтом, та позивачем, як Фактором, було укладено Додаткову угоду №20, положення якої діють щодо Реєстру Боржників №17 від 27.02.2024, Реєстру Боржників №18 від 27.02.2024, Реєстру Боржників №19 від 27.02.2024. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 18 від 27.02.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №18 від 27.02.2024 кількістю 3706. У витязі з Реєстру Боржників №18 від 27.02.2024 значиться така інформація: боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер договору позики 76229916, сума заборгованості 36881,25 грн, з них сума заборгованості за основною сумою боргу - 10500,00 грн, за відсотками - 26 381,25 грн, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 128. Також позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором позики за період з 27.02.2024 по 30.04.2025, згідно з яким станом на 30.04.2025 заборгованість за Договором позики № 76229916 від 23.09.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 26 381,25 грн. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Проаналізувавши вказані норми чинного законодавства та досліджені в справі докази, суд дійшов такого. Між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем 23.09.2023 був укладений договір позики № 76229916 в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів`та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. Досліджені у справі докази свідчать, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, які виписані у договорі. Зокрема, розмір кредиту 10 500,00 грн, розмір процентної ставки - 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строк кредитування - 30 днів, розмір процентної ставки за понадстрокове користування позикою - 2,70%. Підвищені проценти за користування кредитними коштами понад установлений строк є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань. Такий висновок зробив ВСУ в постанові № 758/3459/14-ц. Також сторони узгодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Зазначені умови вказані в договорі позики та в паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився до укладання договору. Тобто, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір саме на вищевказаних умовах. Усупереч умовам укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у розмірі 10 500,00 грн відповідач не виконав. У зв`язкуі з цим виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 500,00 грн та за відсотками у розмірі 26 381,25 грн. Позивач довів перехід до нього на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 права вимоги до відповідача за кредитним договором № 76229916 від 23.09.2023 у розмірі 36 881,25 грн. Щодо тих обставин, що договір факторингу було укладено раніше, ніж укладено спірний договір позики з відповідачем, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. За умовами договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників стосовно заборгованостей. Акт прийому-передачі реєстру боржників №18 було підписано 27.02.2024, тобто після укладення спірного договору позики № 76229916 від 23.09.2023. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved