Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

08 жовтня 2025 позивач АТ «ОТП БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3000008900 від 20.04.2023 у розмірі 10 761,04 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.04.2023 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3000008900, на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на умовах передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 850,00 грн, строком до 20.04.2028, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 40,00 % річних, для річної бази нарахування процентів, зокрема, для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році. Згідно з п. 1.2. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 3000008900 від 20.04.2023, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту зазначено строк кредиту 60 місяців, загальна вартість кредиту 25 235,09 грн. За прострочення виконання зобов`язання передбачені штрафи у розмірі 150 гривень за кожний випадок простроченного/несвоєчасного сплаченого платежу. На виконання умов вказаного кредитного договору, Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору, станом на 14.07.2025 заборгованість відповідача перед АТ «ОТП БАНК» становить 10 761,04 грн, з яких: 7826,42 грн непрострочене тіло кредиту, 1125,6 прострочене тіло кредиту та 1809,02 грн прострочені відсотки по договору. Також на адресу відповідача направлялася досудова вимога вих. №3000008900/2025-68 від 14.07.2025 про дострокове стягнення заборгованості. Відповідач не звертався до банку для мирового врегулювання спору. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором №3000008900 від 20.04.2023 у розмірі 10 761,04 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою судді від 24.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позов. Згідно з відомостями ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 20.10.2025 №5188/24809, отриманими судом 22.10.2025, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим в м. Одесі та Одеській області не значиться. Відповідно до матеріалів справи останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS] , ця ж адреса також вказана відповідачем при підписанні кредитного договору №3000008900 від 20.04.2023. Копії ухвали суду та повістки надіслані за останнім відомим місцем проживання відповідача. Згідно з довідками АТ «Укрпошта» про причини повернення, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним сповіщенням відповідача про розгляд справи. Позивач у позовній заяві зазначив, що вимоги підтримує та просив задовольнити. З урахуванням викладеного, зважаючи на завдання цивільного судочинства, за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що 20.04.2023 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3000008900, на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на умовах передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 850,00 грн, строком до 20.04.2028, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 40,00 % річних, для річної бази нарахування процентів, зокрема, для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році. Згідно п. 1.2. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 3000008900 від 20.04.2023, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту зазначено строк кредиту 60 місяців, загальна вартість кредиту 25 235,09 грн. За прострочення виконання зобов`язання передбачені штрафи у розмірі 150 гривень за кожний випадок простроченного/несвоєчасного сплаченого платежу. Аналіз матеріалів справи дозволив дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування, що підтверджується кредитним договором, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту (додаток № 1), які підписані [PERSON] удосконаленим ЕП клієнта, що перевіряється за допомогою відкритого ключа: [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER]. Згідно із Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит, відповідно до п. 2.1. кредитного договору та правил кредитування, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, також виконати всі інші зобов`язання, як вонеи визначені кредитним договором та правилами кредитуванння на наступних умовах: загальний розмір кредиту 10 850,00 грн; дата остаточного повернення кредиту 20.04.2028; строк на який надається кредит визначено графіком платежів 60 місяців; для річної бази нарахування процентів для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році; протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовувалася фіксована процента ставка у розмірі 40,00 % річних. Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення між сторонами кредитного договору №30000008900 з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами. Згідно з п. 1.2. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 3000008900 від 20.04.2023, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту зазначено строк кредиту 60 місяців, загальна вартість кредиту 25 235,09 грн, загальні витрати за кредитом 14 385,09 грн. На виконання умов вказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується меморіальним ордером №26966790 від 20.04.2023. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору сплачуючи поточні щомісячні платежів з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3000008900 від 20.04.2023, загальна заборгованість відповідача за договором становить 10 761,04 грн, з яких: 7826,42 грн непрострочене тіло кредиту, 1125,6 прострочене тіло кредиту та 1809,02 грн прострочені відсотки по договору. Позивач зазначає, що на адресу відповідача направлялася досудова вимога вих. №3000008900/2025-68 від 14.07.2025 про дострокове стягнення заборгованості, яку відповідач залишив без уваги. Отже, суд установив, що кредитний договір між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] від 20.04.2023 складається із: паспорта споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) та графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту (додаток № 1). Усі наведені вище документи відповідач підписав удосконаленим ЕП клієнта. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо укладення кредитного договору, доказів, що відповідач не погоджувався із умовами та тарифами або звертався із заявою про розірвання договору. Також відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості зі сплати прострочених відсотків у розмірі 1809,02 грн, наданий Акціонерним товариством «ОТП БАНК». Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості в іншому розмірі, ніж той, що зазначений позивачем. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував, відзив на позов у визначений час суду не надав. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається. Внаслідок порушення умови кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 14.07.2025 становить 10 761,04 грн, з яких: 7826,42 грн непрострочене тіло кредиту, 1125,6 прострочене тіло кредиту та 1809,02 грн прострочені відсотки по договору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 ЦивільногокодексуУкраїни передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом Суд погоджується з аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню. За змістом статті 207 ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.526 ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 ЦКУкраїни передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписи абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другоїстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно з ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальністьце покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст.525 ЦКУкраїни одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦКУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та, враховуючи надані банком розрахунки, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача [PERSON] , вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] , на користь АТ «ОТП БАНК» сукупно заборгованості 10 761,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача АТ «ОТП БАНК» у розмірі 2 422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved