Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року в сумі 17 703,20 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі - кредитодавець) та [PERSON] (надалі - позичальник) 26.04.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 26.04.2024-100000128. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 6000 гривень, строком на 112 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 26/04/2024 року; сума кредиту: 6000 гривень, строк, на який надається кредит - 112 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 15.08.2024 року, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту; розрахунок денної процентної ставки: 1.24% = (8309.21 / 6000)/112 ? 100%.; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 10% від суми кредиту та дорівнює 600 гривень; неустойка: 60 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до квитанції про перерахунок коштів [PERSON] 26.04.2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 6000 гривень Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 15.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 17703,20 грн., що складається зі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 гривень, за процентами в розмірі 8103,20 гривень, за комісією в розмірі 600 гривень та неустойка в розмірі 3000 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді Джусу Р.В. Ухвалою суду від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.32-33), в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він позовні вимоги не визнає, бо неотримував кредитних коштів, не є позичальником та не укладав кредитного договору із ТОВ «Споживчий центр». Крім того, вказав, що одразу після отримання ухвали про відкриття провадження звернувся до Верховинського відділу поліції з відповідною заявою про шахрайство. Крім того, ознайомившись з позовом зазначив, що адрес місця проживання відповідача, вказаний в позові, - не його. Він зареєстрований і проживає по [ADDRESS] це адміністративний будинок, в якому розташовані магазини та адміністрація Верховинського ринку. Це можна побачити на Гугл-карті. До позову долучена анкета-заява, в якій зазначені його прізвище, РНОКПП та паспортні дані. Але, адрес місця проживання, телефонний номер, електронний адрес та номер платіжного інструменту - не його. Він є особою з інвалідністю і має відкриті рахунки в АТ «КБ «Приватбанк». За його заявою надано виписки з банку по рахунку. Як вбачається, жодних коштів він не отримував. Та й номер карткового рахунку не збігається з тим, що зазначений в анкеті-заяві. Крім того, він має також віртуальну картку в Монобанку, але номер платіжного інструменту не той, який вказаний у квитанції про перерахунок кредитних коштів. У позові вказано, що підпис здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого на номер телефону. Однак, телефон, який вказаний в анкеті не його. Він намагався зателефонувати на номер, вказаний в анкеті, однак, номер не обслуговується. Жодних листів йому не надходило ні від позивача, ні від суду. І це пояснюється тим, що він не проживає за адресою, вказаною у позові чи анкеті-заяві. Оскільки ним не отримано кредитних коштів - він не є позичальником, тому вважає, що позов не підлягає до задоволення. Від позивача до суду поступила відповідь на відзив (а.с.62-79), в якій позивач просив задоволити позовні вимоги просилаючись на те, що кредитний договір №26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року укладено у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий. За інформацією з довідки ТОВ «Старт мобайл»: «на номер абонента [NUMBER] 26.04.2024 о 18:37:05 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження : E311 для Договору»». Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 26.04.2024-100000128 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Щодо шахрайських дій, сторона позивача зазначила про те, що відповідачем подано заяву від 31.05.2025 р. №2529, проте дані обставини підтверджують лише звернення до правоохоронного органу та не підтверджують те, що заява/повідомлення відповідача містило дані про вчинення кримінального правопорушення і відомості було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Ухвалою суду від 03.07.2025 року витребувано у акціонерного товариства «А-БАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Від акціонерного товариства «А-БАНК`до суду поступила витребувана інформація. Згідно з розпорядженням керівника апарату Верховинського районного суду Івано-Франківської області № 149/01-20/25 від 30.09.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 року, справу передано для розгляду судді Чекан Н.М., у зв`язку з відрядженням судді Джуса Романа Володимировича до Миколаївського районного суду Львівської області для здійснення правосуддя. Ухвалою суду від 06.10.2025 року матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження суддею Чекан Н.М. Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві представник позивача вказав про розгляд справи за його відсутності (а.с. 4 зворот). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом отримання 04.11.2025 року судової повістки на 19.11.2025 року (а.с.100) та 23.12.2025 року судової повістки на 07.01.2026 року (а.с. 108), відзив подав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження- не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.01.2026 року, є дата складення повного судового рішення 12.01.2026 року. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач відповідно дост.1048 ЦК Українимає право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що 26.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №26.04.2024-100000128 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, направленим на номер телефону вказаного ним (а.с. 11-14). У п.2.2. умов пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) зазначено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця, 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем, 2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Вказані електронні документи долучені до матеріалів справи та підписано позичальником одноразовим ідентифікатором (а.с. 14-16). Згідно з умовами договору дата надання кредиту сума кредиту, строк кредиту, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною договору (п. 3.1). У заявці від 26.04.2024 року, яка є невід`ємною частиною кредитного договору №26.04.2024 -100000128 від 26.04.2024 року (а.с. 14-15), зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даними та наступними договорами:[NUMBER], а також вказано дату надання кредиту 26.04.2024 року, суму кредиту 6000 гривень, строк кредиту 112 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 15.08.2024 року (п.1 - п.4); Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.5). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,24% = (8309.21 / 6000)/112 ? 100% (п. 6.) Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку (п.7). Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 10% від суми Кредиту та дорівнює 600 гривень. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.8). у п.9 передбачено графік платежів. Із квитанції LiQPAY ID операції 2454739243 від 26.04.2024 року (а.с.8 зворот) вбачається перерахування грошових коштів у розмірі 6000 гривень на номер платіжного інструмента [NUMBER], призначення платежу видача за договором №26.04.2024-100000128. Щодо посилання відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, слід зазначити, що, як вбачається з інформації наданої АТ «А-Банк» (а.с.89-91), картка [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та відповідно до інформації про рух коштів на картці 26.04.2024 року на карту зараховано суму в розмірі 6000 гривень, призначення платежу^ отримання переказу коштів на карту АТ «А-Банк» у терміналах інших банків №l0240BJ7, CCENTERMC, LiQPAY*Bistrij kreditjDnipro?Dnipro?UA. 6536. 26|04|2024, №карти [NUMBER] 6000.00UA . Твердження [PERSON] про неукладення ним договору №26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року, суд оцінює критично, оскільки без входу відповідача до особистого кабінету та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, вищевказаний кредитний договір між сторонами не був би укладений. Щодо долученої заяви відповідача від 31.05.2025 року про його звернення до правоохоронних органів слід зазначити, що в заві [PERSON] вказано, що компанія Швидко гроші надала йому кредит в сумі 4000 гривень, який він не оформлював та грошових коштів не отримував, однак на сайті компанії він добровільно пройшов реєстрацію та вказав свої особисті дані з метою підробітку, в зв`язку з непогашенням ним кредиту справу передано до суду. Таким чином, обставини зазначені в зверненні відповідача до правоохоронних органів не стосується предмета позову. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися а припущеннях. Згідно зі ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи на наведені обставини, твердження відповідча про неукладення договору та не отримання кредитних коштів спростовано наявними у справі матеріалами. Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №26.04.2024-100000128року (а.с. 8) вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договром №26.04.2024-100000128від 26.04.2024 року складає 17703,20 гривень, з яких 6 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 8103,20 гривень - заборгованість за відсотками, 600 гривень заборгованість за комісією, 3000 гривень - заборгованість за неустойкою, проценти нараховані по кредиту з 26.04.2024 року до 15.08.2024 року. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Як вбачається з графіку платежів, зазначеного в п.9 заявки до вказаного кредитного договору (а.с.14-15) розмір процентів становить 7709,21 гривень (2520+2327,93+1803,2+1058,08). Вказана сума не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року, що становить 1,5%, встановлений у п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Також у п. 12 заявки до вказаного кредитного договору (а.с.14-15) зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 14309,21 гривень, загальні витрати за споживчим кредитом - 8309,21 гривень, які включають 7709,21 гривень - платежі з процентів та 600 гривень - платежі з комісії. Щодо розрахунку неустойки слід зазначити, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , тобто станом на 26.04.2024 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Таким чином, позичальників за кредитними договорами від сплати неустойки (штрафу, пені), які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану звільнено, внаслідок чого нарахована в період дії воєнного стану неустойка в розмірі 3000 гривень за кредитним договором №26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року стягенню не підлягає. Зважаючи на наведене, позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором №26.04.2024-100000128 від 26.04.2024 року заборгованість за тілом кредиту у сумі 6000 гривень, заборгованість за відсотками у сумі 7709,21 гривень та заборгованість за комісією у сумі 600 гривень, що в загальному розмірі становить 14309,21 гривень. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що він є особою з інвалідністю, однак не долучає до матеріалів доказів на підставі яких його слід звільнити від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а саме, що він є особою з інвалідністю I та II груп. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1957,99 гривень (14309,21 *2422,40/17703,20). На підставі викладеного,

Outcome: approved