Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 77354, 68 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 30.07.2021 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 233701390. За вказаним договором позичальник отримав кредит в сумі 19500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. 30.07.2021 на банківську карту відповідача № [NUMBER], вказану у заявці при укладені договору зараховано 19500 грн. 28.11.2018 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 та 30.11.2021 року підписали реєстр прав вимоги №162. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «ОнлайнФінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 та 23.02.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» підписали реєстр прав вимоги, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» та позивачем укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором та згідно реєстру боржників від 04.06.2025 року на суму 77354,68 грн. На момент звернення до суду сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 30.07.2021 склала: 77 354, 68 грн. з яких 19 498, 49 грн. заборгованість по кредиту; 57856, 19 грн. заборгованість по відсотках. Вказані суми, а також судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу 7000 грн. позивач просить стягнути з позичальника. Ухвалою судді від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач про відкриття провадження повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 233701390. За вказаним договором позичальник отримав кредит в сумі 19500 грн. на умовах строковості, до 27.08.2021 року. 30.07.2021 на банківську карту відповідача № [NUMBER], вказану у заявці при укладені договору зараховано 19500 грн. 28.11.2018 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 та 30.11.2021 року підписали реєстр прав вимоги №162. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «ОнлайнФінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 та 23.02.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» підписали реєстр прав вимоги, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» та позивачем укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором та згідно реєстру боржників від 04.06.2025 року на суму 77354,68 грн. За період користування кредитом позичальник сплатив 11228,49 грн. процентів за кредитом та 1,51грн. на погашення тіла кредиту. Вказане підтверджено розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Цей же розрахунок свідчить про те, що строк фактичного нарахування процентів за кредитом перевищує 28 та 90 днів визначених договором, зокрема проценти нараховано у відповідності до умов договору по 0,76 % за період 28 днів та внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором у подальшому нараховувалось за процентною ставкою 1,70 та 2,30 відповідно до п.1.9.3 та 1.12.2 договору та по розрахунку нараховано 44867,30грн., хоча за період 28+90 днів сума процентів складає 43073,41 грн. та за мінусом внесених сум до стягнення належить 31844,92 грн.. Зазначені обставини підтверджуються: кредитним договором№ 233701390 від 30.07.2021 року; заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 30.07.2021 р.; довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі від 28.02.2024 р.; правилами надання грошових коштів у позику; паспортом споживчого кредиту до договору від 30.07.2021 року; договорами факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р., додатковою угодою до договору факторингу від 28.11.2019 року; договором факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року та № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, з додатками; довідкою АТ «Приватбанк» від 23.12.2025 року згідно якої на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] на яку 30.07.2021 року зараховано кошти в сумі 19500 грн.; розрахунками заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням викладених обставин, встановленням факту неповернення кредитних коштів та процентів за кредитом, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позичальника тіла кредиту та процентів в межах умов договору. З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. verbachartarumfortiusaccipiunturcontraproferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). В даній справі проценти нараховано боржнику в сумі 57856, 19 грн. саме за понадстрокове користування, до 23.01.2022 року, хоча відповідно до умов договору останнім днем нарахування процентів мав бути 26.11.2021 року, про що свідчать розрахунки заборгованості, та що з огляду на вище зазначену практику суд вважає необґрунтованим нарахуванням, тому до стягнення підлягає сума процентів визначена договором та за мінусом проплат, зокрема 31844,92 грн. та сума заборгованості за тілом кредиту- 19 498,49грн., а всього 51343,41грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які обраховуються пропорційно до суми на який позов задовольняється та складають 1607,84грн. судовий збір (51343,41х2422,40/77354,49) та 4646,18 грн.(51343,41х7000/77354,68) витрати на правничу допомогу.

Outcome: partial