Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1502070, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 2 500 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,5% за кожен день. 15 травня 2024 року первинний кредитор перерахував відповідачу на карту [NUMBER] суму кредиту. 18 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 18/12/24 відповідно до умов якого первинний кредитор передав право вимоги за кредитним договором № 1502070 від 15 травня 2024 року укладеним з [PERSON] . У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого к нього утворилася заборгованість у розмірі 12 675 грн, з яких: 2 500 грн-заборгованість за кредитом 10 175 грн-заборгованість за відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витратами, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 03 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 40); ухвалою судді від 04 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с. 41); 10 грудня 2025 року представником позивача подана заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконферненції (а.с. 46-48), яка була задоволена ухвалою суду від 11 грудня 2025 року (а.с. 49); 23 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 04 грудня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було надано витребувані судом відомості щодо руху коштів за картковим рахунком, відкритого на ім`я відповідача (а.с. 53-54); 23 грудня 2025 року представником позивача подана заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 55-56); 24 грудня 2025 року представником позивача надіслані додаткові пояснення у справі (а.с. 58-61). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача Калачик В.В. позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за вказаною адресою, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час, та місце судового засідання, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 15 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1502070 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М596 15.05.2024 о 12:29:52 (а.с. 17-22, 23). Відповідно до умов договору ТОВ «Селфі Кредит» надало [PERSON] кредит у розмірі 2 500 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,5% за кожен день (п. 1.1., 1.2,1.5.1 Договору). Згідно п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 25-26). На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей ТОВ «Селфі Кредит» позивачем надано інформацію ТОВ «Пейтек» згідно якої зазначено, що 15.05.2024 о 12:31:10 на платіжну картку, маска картки [NUMBER] від клієнта ТОВ «Селфі Кредит» було успішно перераховано кошти у розмірі 2 500 грн (а.с. 24). Відповідно до інформації, наданої АТ «Універсалбанк» від 17 грудня 2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також надано відомості про рух коштів по картці від 22.12.2025 року за період з 15.05.2024 року по 18.05.2024 року, відповідно до яких 15.05.2024 року на картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 2 500 грн ( а.с. 53-54). Таким чином, позивачем доведений факт укладення договору № 1502070 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» на умовах, визначених у ньому, між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) укласти такий договір у мережі Інтернет в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти зазначений договір здійснено шляхом підписання ним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договору № 1522070 про надання споживчого кредиту. За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відповідач порушив визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит позивачу, а також не виконав свої грошові зобов`язання перед ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» за договором, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованость перед позивачем у розмірі 12 675 грн, з яких: 2 500 грн-заборгованість за кредитом у сумі та 10 175 грн-заборгованість за відсотками (а.с. 28-31). Із матеріалів справи також вбачається, що 18 грудня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 18/12/24, відповідно до п. 6.1 якого клієнт відступає (передає) Фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками кредитних договорів, т які входять до портфелю заборгованості, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором ( а.с. 12-16). Відповідно до п. 6.2.3 цього Договору права вимоги переходять до Фактор після підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників за формою Додатку 2 цього Договору т оплати Фактором суми фінансування у строки, передбачені п.7.2 Договору, після чого фактор стає Кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п.6.2.4 Договору). Відповідно до Витягу з Акту від 24.11.2025 року, приймання-передачі реєстру боржників від 18.12.2024 до договору факторингу №18/12/24, що є Додатком №2 до Договору факторингу №18/12/24 від 18.12.2024, встановлено, що даний Акт підписаний ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», і від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 1502070 від 15.05.2024 року на загальну суму 12 675 грн (а.с. 9). Таким чином, відповідно до умов Договору Факторингу №18/12/24 від 18.12.2024 право вимоги по договору № 1502070 від 15.05.2024 року були передані від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Норми ст. 625 ЦК України вказують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором про надання кредиту суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, враховуючи, що розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідач не надав доказів для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1502070 від 15.05.2024 року підлягають задоволенню у повному обсязі. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 12 675 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 028 грн. Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3 028 грн. ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією № 846 від 24 листопада 2025 року (а.с. 7). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved