Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2023 року між ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та [PERSON] укладений кредитний договір №1193486, на умовах якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складає 44000 грн: 8000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 36 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. 21 червня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 21062024, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, ТОВ «ФК «Кредіт-Капітал» просить суд стягнути на його користь заборгованість у сумі 44 000 грн та понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп та витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення згідно з вимогами ЦПК України. У судовому засіданні взяла участь [PERSON] , яка пояснила суду, що не заперечує обставини взяття кредиту та укладення договору з ТОВ «Селфі Креди», проте, оскільки взятий кредит пішов на лікування хворого батька, яким вона опікувалась, повернути вчасно ці гроші відповідач не змогла. Водночас вважає, що сума процентів, зазначених у позовній заяві є завищеною. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі. ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» є юридичними особами, які мають право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. 24.12.2023 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір №1193486 через веб-сайт (https:// selfiecredit.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Селфі Кредит»», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і котрі у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 8000 грн.; строк кредитування - 360 днів; знижена процентна ставка, 0625% в день, стандартна процента фіксована ставка 2,50% в день, з оплатою процентів кожні 30 днів. Відповідач підтвердила, що ознайомлена з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця, схемами кредитування, з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, що підтверджується паспортом споживчого кредиту підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором, направленим на мобільний телефон остатньої. Підписанням договору відповідач підтвердила факт ознайомлення з формуляром Правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених за зазначеним у договорі електронною адресою-посиланням (далі Правила), та приєднання до договору на цих умовах. Індивідуальна частина договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» та його публічна частина (у виді формуляра Правил) підписані відповідачем у встановленому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора Т 394, надісланого позикодавцем на телефонний номер позичальнику, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 24 зв.б.). Згідно з укладеним ТОВ «Селфі Кредит та ТОВ «Пейтек» договору про організацію переказу грошових коштів від 03.05.2022 р № 03052022-1, останнє здійснило трансакцію за дорученням кредитодавця з призначенням платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] у сумі 8000 грн. 21 червня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторигну № 21062024 на умовах якого позивач (фактор) на оплатній основі набув від ТОВ «Селфі Кредит» (клієнта) права вимоги останнього до третіх осіб ( боржників) за кредитними договорами. Серед іншого ТОВ «ФК «Кредит Капітал» згідно з витягом до Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною укладеного договору факторингу, набуло право вимоги за кредитним договором №1193486 до [PERSON] на загальну суму 44000 грн. Відповідно до розрахунку суми заборгованості станом на 21.06.2024 року за кредитним договором №1193486 її загальний розмір становить - 44 000 грн, з яких 8000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 36 000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами з 24.12.2023 року. 14 жовтня 2025 року на адресу відповідача позивач надіслав досудову вимогу (вих 5507/8380), в якій вказав про необхідність виконати вимоги кредитного договору та зазначив реквізити для погашення заборгованості ( а.с. 36 зв.б.). Надаючи правову оцінку встановленим у справі фактичним обставинам, суд виходить з такого. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Ц К України) Сторонами у зобов`язанні є і боржник і кредитор ( ст. 510 ЦК України) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Укладення договору є підставою для виникнення зобов`язань (ч.2 ст.11 ,ч.2 ст. 509 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України). Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором ( п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживне кредитування»). Кредитодавцем у розумінні зазначеного Закону є банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити (п.7 ч.1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування»). Порядком споживчого кредитування передбачено, що кредитодавець встановлює можливість укладення договору про споживчий кредит на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ч.2 ст. 14 Закону України «Про споживне кредитування»). Відповідно до Закону «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» такий договір може укладатися шляхом приєднання, коли він складається із індивідуальної і публічної частини договору (ст. 634 ЦК України, ч.2 ст. 13 Закону «Про споживче кредитування», ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Положеннями ЦК України, які застосовуються до кредитного договору, передбачено, що такий договір є укладеним з моменту передання грошей. Позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1046 ЦК України ст.1049 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, серед іншого, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з вимогами Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу (ч.2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) ( ч.1 ст.1077 ЦК України). Ураховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним кредитним договором, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості. Встановлюючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне. Законом України 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року (далі Закон № 3498-IX), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Метою таких змін законодавець визначив необхідність захисту споживачів від надмірного кредитного навантаження. Водночас перехідними положеннями Закону № 3498-IX доповнено пунктом 17 Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про споживче кредитування», згідно з яким встановлено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-IX передбачено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону, яким і були внесені, серед іншого, ці зміни, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом». Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023 року. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір кредитування, який є предметом спору у цій справі, укладений 24.12.2023 року, тобто з набрання чинності Законом № 3498-IX, тому у цих правовідносинах слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у чинній, на час їх виникнення, редакції. З урахуванням вимог чинного законодавства та наданого до матеріалів позову розрахунку, максимальний можливий розмір процентів, який відповідач має оплатити позивачу на час набуття права вимоги за спірним кредитним договором не може перевищувати 26 700 грн із розрахунку: з 24.12.2023 по 22.01.2024 (30 днів) згідно з доданим до позовної заяви розрахунком звборгованості нараховано за пільговою денною ставкою 0.625% -50 грн; по 22.04 2024 року (90 днів) згідно з вимогами закону за денною ставкою 2.5 % від розміру кредиту - 200 грн; по 21.06.2024 (60 днів) згідно з вимогами закону за денною ставкою процентною ставкою, яка не може перевищувати 1,5 % - 120 грн; (30 днів х 50 грн + 90 днів х 200 грн + 60 днів х 120 грн = 26 700 грн). За таких обставин позов ТОВ «ФК «Кредіт Капітал» підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають прострочені платежі за кредитним договором за тілом кредиту - 8000, 00 грн, не сплачені проценти за користування кредитом - 26 700 грн, що складає загальну суму заборгованості 34 700 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 911 грн 27 коп. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням Апологет, Акта №679 від 08.10.2025 року наданих послуг, Детального опису наданих послуг які полягали в усній консультації, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви, подання заяви до суду. У постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ураховуючи складність справи, проведену правничу роботу, розмір задоволених позовних вимог, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, що відповідає засадам розумності та співмірності та підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial