Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

01.08.2024 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути із відповідача на користь дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , проте нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . З 29.02.2024 діти перебувають на обліку служби у справах дітей міської ради як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби з цього часу постійно проводилися обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не йшла на контакт із працівниками служби, поводила себе агресивно. Донька [PERSON] , 2015 року народження, має початковий рівень знань, хоча навчається у третьому класі. [PERSON] , 2008 року народження, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо матері. З квітня 2025 діти проживали у родині тітки [PERSON] , яка створила належні умови для проживання дітей. Наразі [PERSON] перебуває у центрі Сонячний дім, [PERSON] проживає у бабусі у с. Вірівка. Відповідач усунулася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не наполягає на отримання сином освіти, який не закінчив середньої школи. [PERSON] неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, проте не змінила свого ставлення до дітей. З огляду на наведене органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. Відтак в інтересах захисту прав неповнолітніх дітей позивач змушений звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Від відповідача відзиву до суду не надійшло. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що дуже любить своїх дітей. Наразі вона повернулася до будинку по [ADDRESS] . який належить їй. У будинку немає батарей, але є пічне опалення. Вона зробить ремонт. Пояснила, що домовилась, щоб діти жили у матері у с. Вірівка чи у сестри [PERSON] у м. Звягелі, хоче забрати доньку із будинку дитини. До доньки до центру не їздила, але телефонувала. Так, у дітей нестабільна психіка, однак травматичного досвіду вони зазнали не від неї, а від батька [PERSON] , який загинув у 2023. У них часто були сварки, він застосовував насильство, як психологічне так і фізичне. Усвідомлює, що не у повній мірі приймала участь у житті дітей, однак зміниться, це тяжкий період у її житті. Готова співпрацювати із службою. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] , 2008 року народження, пояснив, що наразі проживає у бабці (матері відповідача) у с. Вірівка. У нього все добре, умови проживання хороші. [PERSON] далі не планує, хоче йти на роботу. У селі має тимчасові заробітки. Розуміє, що вирішується питання про позбавлення матері батьківських прав. Любить матір, але зараз із нею ніде жити. При вирішенні питання про доцільність позбавлення матері батьківських прав покладається на розсуд суду, але дуже хоче забрати сестру [PERSON] із будинку дитини. Розповідав, що вони із сестрою жили і у бабці у с. Вірівка, так і у тітки [PERSON] у м. Звягелі. Із ними дуже хороші відносини, вони піклувалися про них. [PERSON] , 2015 року народження, для дачі пояснень у судове не викликалася, оскільки на момент розгляду справи перебуває у Центрі реабілітації дітей Сонячний дім у м. Житомирі. У бесіді з практичним психологом [PERSON] повідомила, що проти того, щоб маму позбавляли батьківських прав, вона любить маму і хоче додому (а. с. ). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , неповнорідна сестра відповідачки, пояснила, що її сестра погано жила із покійним чоловіком (сварилися, билися), тому [PERSON] жив у їх матері у с. Вірівка. Після закінчення 9-го класу [PERSON] переїхав до міста і почалися проблеми із матір`ю. На той час вона жила із співмешканцем, який мав наркотичну залежність, вчиняв домашнє насильство щодо неї. Тоді у квітні 2025 до неї звернулися працівники служб і запитали, чи може вона забрати [PERSON] до себе. З сестрою вона особливо не спілкувалася, але дитину забрала. Дуже було важко із дитиною, тому що дівчинка не була обізнана із правилами гігієни, не розуміла, чому потрібно ходити до школи, не знала елементарних речей щодо пори року, днів тижня, часу. Дуже важко було робити із нею домашні завдання, дівчинка відставала тому, що нею ніхто не займався. Дуже часто була змушена ходити із нею до психолога, щоб допомогти і їй, і собі. [PERSON] маму дуже любить, але вона дуже дестабілізує її стан, з дитиною стаються істерики після зустрічі із нею. Відповідач до доньки приходила десь два рази. Кошти на утримання доньки дала один раз, одну тисячу гривень. У жовтні 2025 року [PERSON] влаштували до Сонячного дому. Коли сестру позбавлять батьківських прав, вона забере дівчинку до себе у сім`ю. Це питання вона обговорила із чоловіком та своєю донькою. По вул. Чубинського належних умов для проживання дітей немає. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , працівник служби у справах дітей, повідомила, що вона здійснювала соціальний супровід сім`ї [PERSON] у 2024-2025 роках. Відповідачка не співпрацювала із працівниками служби, до порад відносилася агресивно, приховувала своє місце проживання, не допускала працівників служби для обстеження матеріально-побутових умов проживання. Співмешканці [PERSON] мали проблеми із законом, були наркозалежні. Отримавши чималі кошти у зв`язку із загибеллю чоловіка відповідач витрачала кошти на власний розсуд. Задобрювала дітей, робила цінні подарунки. Родина потрапила у поле зору служби після скандалу із [PERSON] , який будучи неповнолітнім, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо матері. Матір для дітей має поганий приклад, вони копіюють її поведінку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, думку неповнолітнього [PERSON] , показання свідків, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 12-15). Батько дітей [PERSON] загинув [INFO] у Луганській області (а. с. 17). 29.02.2024 працівниками служби у справах дітей проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Будинок належить відповідачці, одноповерховий, складається із трьох кімнат та місць загального користування, із зручностями. У будинку газове опалення, умебльований, наявна побутова техніка, необхідні продукти харчування, облаштоване місце для сну, відпочинку та навчання дітей. Донька [PERSON] навчалась у Чижівському ліцеї, син [PERSON] у Новоград-Волинському професійному ліцеї. Проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків. Констатовано, що матір`ю створено задовільні умови для проживання дітей. З 01.03.2024 сім`я [PERSON] перебуває на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах з підставою: попередження вчинення повторного домашнього насильства неповнолітнім [PERSON] . Обстеження умов проживання працівниками служби за адресою: [ADDRESS] були проведені 29.02.2024, 11.03.2024, 07.10.2024 (ніхто не відчинив), 16.10.2024, 16.01.2025 (відповідач поводила себе агресивно, неадекватно), 13.02.2025 (ніхто не відчинив), 17.02.2023 (проведена бесіда, відповідач запевняє про належне виконання батьківських обов`язків), 25.02.2025, 09.04.2025 (донька [PERSON] повідомила, що готова їхати до Центру, вона хоче навчатися, втомилася від матері). З того часу [PERSON] вже не проживала за вказаною адресою, [PERSON] зі слів сусідів приходив до матері, 05.05.2025 (ніхто не відчинив), 15.07.2025 (ніхто не відчинив), 29.10.2025 (теж ніхто не відчинив, будинок перебуває у занедбаному вигляді). На відео від 19.12.2025 проведено огляд будинку та зафіксовано відсутність батарей опалення, газ від будинку відключений, меблі та побутова техніка частково відсутні. Наявна груба. 18.10.2024 відповідач прийшла на запрошення комісії Служби у справах дітей, запевнила, що усвідомлює проблемні питання та готова до співпраці. 13.06.2025 [PERSON] запрошено на засідання комісії із питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність позбавлення її батьківських прав щодо дітей. Син [PERSON] просив влаштувати його до центру реабілітації дітей. [PERSON] на засідання не прибула, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце засідання комісії. 11.04.2025 та 27.06.2024 працівниками служби здійснено обстеження умов проживання за місцем проживання тітки дітей [PERSON] , де з квітня проживає [PERSON] , та встановлено належні умови проживання для дітей як матеріальну базу, так і психологічну атмосферу. З приводу своєї поведінки відповідач [PERSON] 01.03.2024 написала пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей, обіцяла працевлаштуватись, налагодити стосунки із рідними, була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 33-34). Після влаштування [PERSON] до сім`ї [PERSON] , а з жовтня до центру дитини відповідач не вчиняла спроб для повернення дитини. До сім`ї сестри приходила два рази, у будинку дитини доньки не відвідувала жодного разу. Лише телефонувала. Відповідно до повідомлення Звягельського РВП ГУ НП у Житомирській області відповідач [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по вихованні сина [PERSON] , 2008 року народження, за ч. 1 ст. 184 КУпАП, постанова № 285/1289/24 від 18.03.2024; за вчинення домашнього насильства щодо сина [PERSON] , 2008 року народження, за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, постанова № 285/5389/24 від 28.10.2024 (а. с. 59-60). З долученої характеристики на [PERSON] із Гімназії № 3 Звягельської міської ради вбачається, що вона має початковий рівень знань. Дівчинка доглянута, охайна, але із мамою зв`язок лише у телефонному режимі (а. с. 34). Рішенням виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області № 1578 від 16.07.2025 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 6-8). При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в ухиленні матері від виконання своїх батьківських обов`язків. З метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, зважаючи на прихильність дітей до матері, суд вважає доцільним і необхідним зберегти їх зв`язки із матір`ю, яка запевнила суд про усвідомлення своєї неправомірної поведінки, повідомила про готовність до змін, про працевлаштування, улаштування належних умов для проживання дітей саме з нею. У судовому засіданні встановлено ряд фактів неналежного виконання відповідачем [PERSON] , фактично її послідовну бездіяльність, самоусунення від потреб дітей у спілкуванні, створенні безпечних умов проживання, навчання. Однак поведінка відповідача не свідчить про повну відсутність інтересу до життя своїх дітей. Вона тричі прибувала у судове засідання, у телефонному режимі підтримує контакт із донькою [PERSON] , син [PERSON] не допустив негативних висловів щодо матері, хоча давав пояснення у судовому засіданні без її присутності. Аналізуючи вказані обставини суд доходить переконання про можливість зміни поведінки матері у кращу сторону. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повідомити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою найкращого забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей. Відповідно відсутні підстави і для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь дітей аліментів на їх утримання.

Outcome: dismissed