Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

14.12.2015 [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на прибудовану до житлового будинку літ. А-1 прибудову, що складається з приміщень 1-2, 1-1, 1-9, загальною площею 16,6 кв.м., та складає 29/100 частин будинку А-1; та на 1/2 частину погреба літ. З, сарай літ. В, вбиральню літ. К, душ літ. А, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.12.2015 провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 25). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 25.03.2016 та 25.05.2016, відповідно, подали до Дергачівського районного суду Харківської області зустрічні позови про визнання у порядку спадкування права власності на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 47-80, 96-124). 20.04.2016 відповідач [PERSON] подав до Дергачівського районного суду Харківської області зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на прибудовану до житлового будинку літ. А-1 прибудову, що складається з приміщень 2-1, 2-2, 2,5, загальною площею 23,8 кв.м., та складає 31/100 частину будинку літ. А-1; та на 1/2 частину погреба літ. З, зливну яму літ. І, гараж літ. Е, що складає 23% частини від усього домоволодіння, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 86-91). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.08.2016 витребувано докази з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області щодо спадкової справи №134/2015, заведеної після смерті [PERSON] , та з КП БТІ «Інвенрос» інвентаризаційну справу №5159, реєстровий номер 25/4873 на житловий будинок (т. 1 а.с. 135-136). 02.02.2017 представником відповідача [PERSON] адвокатом Мироненко Світлана Миколаївна, яка діє на підставі ордера серії ХВ№487-000035 від 25.02.2016 (т. 1 а.с. 40), заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] й [PERSON] , а саме відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину будинку «А-1» в порядку забудови з підстав пропущення стоку позовної давності; та відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину будинку «А-1» в порядку забудови з підстав пропущення стоку позовної давності (т. 1 а.с. 188-189). [PERSON] та [PERSON] 28.03.2017 подали до Дергачівського районного суду Харківської області заяви про уточнення первісного та зустрічного позовів (т. 1 а.с. 202-205; 206-208). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28.04.2017 відмовлено у прийнятті та об`єднанні в одне провадження уточнених позовних заяв [PERSON] й [PERSON] (т. 1 а.с. 209-210). 05.07.2017 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області зупинено провадження у справі (т. 2 а.с. 12-13). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.09.2018 поновлено провадження у справі (т. 2 а.с. 23-24). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Мироненко С.М. 07.12.2018 подано відзив на позовну заяву [PERSON] від 14.12.2015, в якому зазначено, що прибудова до житлового будинку не створює додаткову приватну власність та не змінює часток співвласників у праві спільної часткової власності; [PERSON] не надав жодних доказів на підтвердження факту, що саме ним була здійснена добудова до житлового будинку, до того ж будівництво в сім`ї здійснювалося загальними зусиллями та коштами всіх членів родини; позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду; просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , та задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на 9/20 частин житлового будинку в порядку спадкування за заповітом (т. 2 а.с. 90-93). 21.06.2019 відповідач [PERSON] подав до Дергачівського районного суду Харківської області заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, датовану 20.06.2019, та просив визнати за ним право власності на будівельні матеріали: фундаменти монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м3 об`ємом бетону 6,0 м3; стіни цегляні 380 мм, з утепленням пінополістиролом та поштукатурені зовні загальною витратою кладки 16,0 м3; підлога бетонна, об`ємом бетону 2,5 м3; вікна остеклені профілі ПВХ - 4 шт; двері деревні 3 шт; перекриття дерев`яні балки з дощатою підшивкою з утеплювачем; дах у вигляді системи дерев`яних балок; покрівля шифер по дощатій обрешітці, площею 26,0 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 136-197). Позивач [PERSON] 21.06.2019 подав до Дергачівського районного суду Харківської області заяву про уточнення позовних вимог, датовану 20.06.2019, та просив визнати за ним право власності на будівельні матеріали у вигляді: фундаменти монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м3 об`ємом бетону 4,0 м3; стіни цегляні 380 мм, загальною витратою кладки 11,0 м3; підлога бетонна, об`ємом бетону -1,7 м3; вікна остеклені профілі ПВХ - 3 шт; двері деревні 3 шт; перекриття дерев`яні балки з дощатою підшивкою з утеплювачем; дах у вигляді системи дерев`яних балок; покрівля шифер по дощатій обрешітці, площею 18,0 кв.м.; фундаменти бетонні під металеві стійки, об`ємом бетону 0,7 м3; основа підлоги бетонна, об`ємом бетону 0,7 м3; несучі конструкції металеві стійки з труб діаметром 100 мм висотою 2,5 м - 5 шт; покрівля шифер, площею 5,1 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 202-241). 24.06.2019 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Дергачівська міська рада Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом (обов`язкова частка) залишено без розгляду. Цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Дергачівська міська рада Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом залишено без розгляду (том 2 а.с. 243-244). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06.04.2021, у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] , провадження у справі №619/5263/15-ц зупинено до 29.09.2021(т. 3 а.с. 152-153). Розпорядженням керівника апарату Дергачівського районного суду Харківської області №01-07/183/2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи 619/5263/15-ц, у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] (т. 3 а.с. 154-155). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дергачівського районного суду Харківської області від 29.09.2021 на розгляд судді Кононихіній Н.Ю. надійшла цивільна справа №619/5263/15-ц (т. 3 а.с. 156). Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 18.11.2022 на розгляд судді Шолудько А.В. надійшла цивільна справа №619/5263/15-ц, провадження №2/535/759/22 (т. 3 а.с. 157). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 28.02.2023 справа №619/5263/15-ц прийнята до провадження та поновлено провадження у справі (т. 3 а.с. 158). 19.12.2023 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області залучено до участі у справі за первісним позовом та зустрічним позовом: правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ; правонаступника відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та витребувано докази у справі (т. 3 а.с. 228-229). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 21.08.2024 витребувано докази з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області відносно [PERSON] та зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] (т. 4 а.с. 177-178). 21.03.2025 ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області поновлено провадження у справі (т. 4 а.с. 195-196). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 21.04.2025 залучено до участі у справі №619/5263/15-ц, як правонаступника відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] (т. 4 а.с. 221-222). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 23.07.2025 уточнено предмет первісних та зустрічних позовних вимог у справі №619/5263/15-ц про визнання права власності на будівельні матеріали (т.5 а.с 50). Під час судового розгляду позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат Левков Віталій Миколайович, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149545 від 19.09.2023 (т.3 а.с. 185), підтримали первісні позовні вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, заперечень з приводу зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали не надали. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавала Під час судового розгляду відповідачка [PERSON] та представник відповідачки адвокат Петренко Оксана Василівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1163615 від 18.12.2023 (т.3 а.с. 221), підтримали зустрічні позовні вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали у повному обсязі з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві, заперечень з приводу первісних позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали не надали. Під час судового розгляду відповідачка [PERSON] та представник відповідачки адвокат Плугатирьова Наталія Вікторівна, яка діє на підставі ордера на правничу допомогу серії АХ №1294180 від 09.10.2025 (т. 5 а.с. 129), первісні та зустрічні позовні вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали не визнали у повному обсязі та пояснили, що прибудови у домогосподарстві за спірною адресою позивачі [PERSON] та [PERSON] робили без письмового дозволу власника їх матері. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] первісні та зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1 а.с. 55), а саме: житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , були в рівних частках: дружина [PERSON] , його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/10 частці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.08.1984 (т. 4 а.с. 4). Сторонами не заперечується, що [PERSON] є спадкоємцем 1/10 частки спірного житлового будинку з надвірними будівлями, так як на момент смерті спадкодавця [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується домовою книгою (т. 2 а.с. 50-62), також у свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.08.1984 зазначено, що на 1/10 частку цього житлового будинку з надвірними будівлями свідоцтво про право на спадщину за законом не видано. Право власності за [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано у Дергачівському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 05.04.2012 за реєстровим номером 4873 в реєстровій книзі №25 (т. 1 а.с. 4-5). Право власності за [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано у Дергачівському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 05.04.2012 за реєстровим номером 4873 в реєстровій книзі №25 (т. 1 а.с. 62-63). Право власності за [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано у Дергачівському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 05.04.2012 за реєстровим номером 4873 в реєстровій книзі №25 (т. 4 а.с. 22-23). [PERSON] на праві власності належало 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 25.08.1984 й свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.1984, та зареєстровано у Дергачівському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 05.04.2012 за реєстровим номером 4873 в реєстровій книзі №25 (т. 1 а.с. 64-66). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2014 (т. 1 а.с. 144). Після смерті [PERSON] на належне їй майно відкрилася спадщина, у тому числі на 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи №134/2015 до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за місцем відкриття спадщини подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та є в наявності заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. 19.06.2014 за реєстраційним №776, де [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , все належне їй майно, де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті за законом та на що вона буде мати право, в тому числі 3/5 часток належного їй житлового будинку [ADDRESS] : (кімната 1-4, кімната 1-5, кімната 2-4, кімната 2-3), заповіла [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 139-169). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ст. ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). На підставі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 29.03.2021 (т. 4 а.с. 6). Після смерті [PERSON] на належне йому майно відкрилася спадщина, у тому числі на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець [PERSON] отримала у спадщину 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.01.2022 (т. 4 а.с. 30, 31). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дергачівським відділом ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.01.2022 (т. 4 а.с. 36). Після смерті [PERSON] на належне йому майно відкрилася спадщина, у тому числі на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець [PERSON] отримала у спадщину 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.06.2023 (т. 4 а.с. 63, 64). Завідувачем Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Анною Маслій надано інформацію, що після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , була заведена спадкова справа №404/2021. Із заявою про прийняття спадщини 29.11.2021 звернулася дружина спадкодавця [PERSON] , та 27.02.2024 їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за реєстровим №1-366. Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто більше не звертався, свідоцтва про право на спадщину на інше майно не видавалися (т. 4 а.с. 193). За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №336108784 від19.06.2023, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2553846963120, тип об`єкта: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,4 кв.м, житловою площа 81,3 кв.м, опис: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А1-1, прибудова літ. А2-1, навіс літ. а1, сарай літ В, вбиральня літ. Г, гараж літ. Ж, погріб літ. З, зливна яма літ. І, вбиральня літ. К, літній душ літ. Л, огорожа N-N1, самочинно збудовано: прибудова літ. А3-1 площею 14,8 кв.м, частина веранди літ. а площею 7,9 кв.м, житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 26,2 кв.м., житловою площею 11,6 кв.м., сарай літ. Д, гараж літ. Е, оглядова яма літ. е, право часткової власності зареєстровано за [PERSON] , розмір частки 1/10, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2022; згідно з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майна, реєстраційний номер майна 36527780, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право приватної спільної часткової власності зареєстровано за: [PERSON] , частка власності - 3/5, на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя від 25.08.1984 й свідоцтва про право на спадщину від 25.08.1984; [PERSON] , частка власності 1/10, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.08.1984; [PERSON] , частка власності 1/10, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.08.1984; [PERSON] , частка власності 1/10, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.08.1984 (т. 4 а.с. 60, 61). Судом встановлено, що сторонам у справі не можуть дійти згоди щодо порядку володіння, користування та розпорядження житловим будинком, який належить їм на праві спільної часткової власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Прибудова до житлового будинку за літ. а, літ а1, що складається з трьох приміщень 1-1, 1-2, 1-9, та прибудова до житлового будинку за літ. А2-1, літ А3-1, що складається з трьох приміщень 2-1, 2-2, 2-5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не введені до експлуатації, а тому не можуть бути об`єктом права власності, не можуть бути поділені між співвласниками як об`єкт права власності. Позивач та відповідач у своїх первісній та зустрічній позовних заявах, а також під час судового засідання також зазначали, що спірні добудови до житлового будинку є самочинним будівництвом. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Аналіз положень ст. ст. 177, 179, 181, 182 331 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрою територій. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (з відповідними змінами) та іншими нормативними актами. За положеннями п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18.11.2015 у справі №6-388цс15. Відповідно до листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області №1020-17-19 від 08.05.2019, який наданий [PERSON] та [PERSON] , для можливості Департаментом розгляду питання щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: [ADDRESS] , їм необхідно звернутися до Департаменту у спосіб визначений нормативно-правовими актами (т. 2, а.с. 206). Позивачка [PERSON] , допитана під час судового розгляду як свідок у порядку, визначеному ст. 92 ЦПК України, пояснила, що вона проживає за спірною адресою з 1977 року, житловий будинок має два входи, де проживали [PERSON] та [PERSON] з сім`ями, які до будинку прибудови та побудову господарських споруд й облаштування необхідних побутових комунікацій за власні кошти з усного дозволу їх матері. Відповідачка [PERSON] , допитана під час судового розгляду справи як свідок у порядку, визначеному ст. 92 ЦПК України, пояснила, що вона проживає за спірною адресою з 1975 року, житловий будинок має два входи, до нього робили прибудови та побудову господарських споруд й облаштування каналізації та системи газопостачання брати [PERSON] та [PERSON] за власні кошти. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що протягом тривалого часу знайомі із сім`єю [PERSON] , достовірно знають й підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] з сім`ями постійно проживали за адресою: [ADDRESS] , кожен у своїй частині будинку. Вони здійснювали добудову та облаштування вказаного житлового будинку, будівництво господарських будівель та необхідних комунікацій. Під час судового розгляду не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з технічним висновком ТОВ «Харківреконстукція» про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», верандою «а», навісом літ. «а1», житлового будинку літ. «Б-1», господарських будівель (сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», оглядова яма літ. «е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «3», вбиральня літ. «К», душ літ «Л») та господарської споруди (зливна яма літ. «I») за адресою: [ADDRESS] , та визначення фактичного використання об`єктів, всі будівельні конструкції об`єктів, а саме житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», верандою «а», навісом літ. «а1», житлового будинку літ. «Б-1», господарських будівель (сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», оглядова яма літ. «е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «3», вбиральня літ. «К», душ літ. «Л») та господарської споруди (зливна яма літ. «І») за адресою: [ADDRESS] відносяться до технічного стану «1» - нормальний, так як фактичні зусилля в елементах та перерізах конструкцій не перевищують допустимих за розрахунком, відсутні дефекти та пошкодження, які знижують несучу здатність та довговічність або перешкоджають нормальній експлуатації за призначенням. Технічний стан об`єктів: а саме житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», верандою «а», навісом літ. «а1», житлового будинку літ. Б-1, господарських будівель (сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», оглядова яма літ. «е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «3», вбиральня літ. «К», душ літ. «Л») та господарської споруди (зливна яма літ. «І») за адресою: [ADDRESS] відноситься до технічного стану «1» - нормальний так як всі його конструкції відносяться до категорії технічного стану «1» згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016. Всі будівельні конструкції об`єктів мають достатню несучу здатність виконані у відповідності з діючими будівельними нормами, в тому числі ДБН В. 1.2-5:2007 «Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об`єктів. Основні вимоги до будівель і споруд. Механічний опір та стійкість» та ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки». За результатами проведення технічного обстеження об`єктів, а саме житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», верандою літ. «а», навісом літ. «а1», житлового будинку літ. «Б-1», господарських будівель (сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», оглядова яма літ. «е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «3», вбиральня літ. «К», душ літ. «Л») та господарської споруди (зливна яма літ. «І») за адресою: [ADDRESS] , встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації та можливість подальшої експлуатації. Об`єкти, а саме: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», верандою літ. «а», навісом літ. «а1», житловий будинок літ. «Б-1» господарські будівлі (сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», оглядова яма літ. «е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «3», вбиральня літ. «К», душ літ. «Л») та господарська споруда (зливна яма літ. «І») за адресою: [ADDRESS] , - мають можливість експлуатуватися окремо кожним з співвласників. Подальша експлуатація об`єктів конкретною особою з числа співвласників визначається юридичним шляхом згідно відповідних правоустановчих документів. Також у висновку зазначено, що: [PERSON] у 2006 році було здійснено прибудову веранди літ. «а» з навісом літ. «а1». Веранда літ. «а» має зовнішні розміри 3,10х6,55 м, з наступними характеристиками: фундаменти монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м об`ємом бетону 4,0 м3, стіни цегляні 380 мм, загальною витратою кладки 11,0 м3, підлога - бетонна об`ємом бетону 1,7 м3, вікна - остеклені профілі ПВX 3 шт., двері - дерев`яні 3 шт., перекриття дерев`яні балки з дощатою підшивкою з утеплювачем, дах - у вигляді системи дерев`яних балок, покрівля шифер по дощатій обрешітці, площею 18,0 м2. Навіс літ. «а1» одноповерховий, прямокутної конфігурації з розмірами 1,20х3,65 м площею 4,3 м2, - фундаменти бетонні під металеві стійки, об`ємом бетону 0,7 м3, - основа підлоги - бетонна, об`ємом бетону 0,7 м3, несучі конструкції металеві стійки з труб діаметром 100 мм вистою 2,5 м 5 шт., - покрівля шифер, площею 5,1 м2; [PERSON] у 1985 та 2010 році було виконано прибудови літ. «А2-1», літ. «А3-1». Прибудова літ. «А2-1» має зовнішні розміри 3,64х3,60 м, з наступними характеристиками: фундаменти монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м, стіни - цегляні 380 мм, з утепленням пінополістиролом та поштукатурені зовні, підлога бетонна, перекриття дерев`яні балки з дощатою підшивкою, дах - у вигляді системи дерев`яних балок, покрівля шифер по дощатій обрешітці. Прибудова літ. «А3-1» має зовнішні розміри 4,95х3,60 м, з наступними характеристиками: фундаменти - монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м, стіни - цегляні 380 мм, з утепленням пінополістиролом та поштукатурені зовні, підлога бетонна, перекриття - дерев`яні балки з дощатою підшивкою, дах - у вигляді системи дерев`яних балок, покрівля - шифер по дощатій обрешітці. Загальні витрати будівельних матеріалів прибудов літ. А2-1, літ. А3-1, фундаменти монолітні бетонні, глибиною закладання 1,2 м об`ємом бетону 6,0 м3, стіни - цегляні 380 мм, з утепленням пінополістиролом та поштукатурені зовні загальною витратою кладки 16,0 м3, підлога - бетонна, об`ємом бетону 2,5 м3, вікна - остеклені профілі ПВХ 4 шт., двері - дерев`яні 3 шт., перекриття дерев`яні балки з дощатою підшивкою з утеплювачем, дах - у вигляді системи дерев`яних балок, покрівля - шифер по дощатій обрешітці, площею 26,0 м2 (т. 2 а.с. 143-197). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про право власності на будівельні матеріали, та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про право власності на будівельні матеріали, - необхідно задовольнити повністю. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).

Outcome: approved