Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на частку у праві власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] та зняти арешт нерухомого майна, накладений постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2009 року серії АА № 531195; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; зняти обтяження забороною відчуження на нерухоме майно з квартири [ADDRESS] , що було накладене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Ларисою Юріївною на підставі договору іпотеки від 21.05.2008 року реєстраційний номер № 2690. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] у 2010 року та [PERSON] у 2012 році, позивач [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав, та їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, наявності на ньому обтяження та ін. У зв`язку з неможливістю оформлення своїх спадкових прав у позасудовому порядку, позивачі звернулись до суду з вищевкзаним позовом. Ухвалою суду від 26.02.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 07.03.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.10.2024 задоволено клопотання представника позивачів про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 09.12.2024 задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. 07.05.2025 представником відповідача надані письмові пояснення щодо позову, в яких він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що позивачем [PERSON] не надано належних доказів проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, та крім цього пропущено встановлений законом строк на звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважав, що позивачами невірно обрано спосіб судового захисту, обраний ними спосіб захисту у вигляді позовної вимоги про визнання права власності є передчасним, необґрунтованим та таким, що не відповідає наявним обставинам, змісту і характеру правовідносин та завданням цивільного судочинства в цілому. Ухвалою суду від 07.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.10.2025 задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Після смерті двох інших співвласників [PERSON] та [PERSON] , позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру, наявності на ній обтяжень, а також відсутності доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Вказала, що в позасудовому порядку відповідачу [PERSON] не вбачається можливим офомлення спадкових прав, тому позивачі вимушені були звернутися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши вступне слово представника позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження [NUMBER] , 11 листопада 1967 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Також, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер № [NUMBER] від 01.04.2003 року вбачається, що [PERSON] , та члени його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , яка була приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Також цей факт підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2023 року. Згідно з актом обстеження житлових умов від 15.02.2006 року виданого Комунальним житлово експуатаційним підприємством № 123 Комінтернівського району м. Харкова, у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Вказаний факт також підтверджується довідкою від 28.04.2006 року виданою Комунальним житлово експуатаційним підприємством № 123 Комінтернівського району м. Харкова. Спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на частку у праві власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , суд зазначає наступне. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] заповіту не складав, тобто, спадкування на належне спадкодавцям майно здійснюється за законом. На виконання ухвали суду від 20.10.2025, приватним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. надана копія спадкової справи № 648/2010, заведеної після смерті [PERSON] , відповідно до якої 02.08.2010 року [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті останнього на користь [PERSON] , яка є дружиною спадкодавця та відповідно матір`ю [PERSON] та [PERSON] . 19.08.2011 року [PERSON] , [INFO] , звернулась до приватного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 26.07.2010 року, виданої дільницею № 20 КП «Жилкомсервіс», у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] спільно проживав та постійно був зареєстрований за вказаною адресою з 20.11.1974 року по день смерті [INFO] . Виходячи з наведеного судом встановлено, що позивач [PERSON] на день смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою. Діти спадкодавця [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері. У відповідності до положень ст. 372 ЦПК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного суду України у своїй постанові за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Враховуючи, що позивач [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити спадкові права, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] через те, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на 1/4 частину вищевказаного спірного майна, суд вважає, що вимога позивача [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] права на частку у праві власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , обґрунтована та підлягає задоволенню. Стосовно вимоги [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] та зняття арешту нерухомого майна, накладеного постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2009 року серії АА № 531195, суд зазначає наступне. Позивачем [PERSON] при зверненні з вищевказаною вимогою зазначено, що [INFO] помер її син [PERSON] , та відкрилася спадщина, яка складається з частини у праві власності на квартиру [ADDRESS] . 11.10.2023 року, по факту його смерті Четвертою ХМДНК було заведено спадкову справу. Постановою Четвертої ХМДНК позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відсутні відомості щодо проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, також наявний арешт нерухомого майна, а саме арешт частини квартири, що належить [PERSON] . Позивач [PERSON] вказує, що на момент відкриття спадщини вона разом зі спадкодавцем були зареєстровані за однією ардесою, та надає на підтвердження паспорт сина. Також зазначає, що будь які інші особи, окрім неї, із заявами про прийняття спадщини не зверталися, у шлюбі [PERSON] не перебував та дітей не мав, а тому інші спадкоємці першої черги відсутні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Москва, що підтверджується свідцтвом про смерть серії [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 20.10.2025, приватним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. надана копія спадкової справи № 783/2023, заведеної після смерті [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що 11.10.2023 року [PERSON] , яка діє на підставі довіреності в інтересах своєї матері [PERSON] , звернулася до Четвертої ХМДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на ім`я [PERSON] . З копії паспорта [PERSON] вбачається, що останній з 22.02.1989 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Але на яку саме дату посвідчена ця копія відомостей суду не надано. Відповідно до довідки від 12.09.2023 № 1137420 виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також у вказаній довідці наявна інформація про обтяження на частину вказаної квартири, а саме на частину, яка належить [PERSON] . Згідно з довідкою від 04.10.2023 року виданою КП «Жилкомсервіс», перевіркою архівних облікових документів, які знаходяться на зберіганні у КП «Жилкомсервіс», архівні картки реєстрації осіб за місцем проживання на [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно, неможливістю встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем та кола спадокємців та арешту нерухомого майна. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Зі змісту відповіді на звернення [PERSON] до Четвертої ХМДНК щодо надання інформації по спадковій справі, останньою надано відповідь про те, що згідно з матеріалами спадкової справи № 783/2023, заведеної після смерті [PERSON] , коло спадкоємців не встановлено, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у встановлений законом строк ніхто не звертався, хто прийняв спадщину фактично не встановлено. Суд вважає недоведеними твердження позивача [PERSON] щодо наявності підстав для визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] у 2023 році, тобто з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку, а належних та допустимих доказів проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього суду не надано. Отже, в процесі розгляду справи, судом не встановлено підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.10.2023, на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке зареєстроване 03.07.2009 року за № 8853328 Харківською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Згідно з відповіддю на звернення [PERSON] , наданої 30.07.2024 року Основ`янсько Слобідським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові, [PERSON] повідомлено про те, що у відділі відсутні відомості про належне представництво [PERSON] в межах виконавчого провадження № 12575314, де боржником був [PERSON] , надати більш детальну інформацію не виявляється можливим. Листом Голови Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.08.2024, [PERSON] повідомлено про те, що у 2006 році були зареєстровані: справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Зазаначені справи знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. Крім цього, враховуючи відсутність підстав для визнання за [PERSON] , як за спадкоємцем після смерті [PERSON] права на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , суд не вбачає підстав для зняття обтяження, накладеного на майно спадкодавця [PERSON] у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2009 року серії АА № 531195. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Стосовно вимоги позивачів про визнання за ними права спільної сумісної власності на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , суд приходить до наступного. Позивачі, звертаючись з вказаною вимогою, вказали, що квартира [ADDRESS] була приватизована на чотирьох осіб, та має наступних власників: частка належить [PERSON] , частка [PERSON] , частка [PERSON] та частка [PERSON] . Реєстрація права власності за [PERSON] на нерухоме майно, набуте в порядку спадкування після двох співвласників унеможливить отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло, відповідно до якого право власності на квартиру належить чотирьом особам на праві спільної сумісної власності. Заявляючи вимоги про визнання права спільної сумісної власності на частку квартири за кожним позивачем, позивачі розраховували, виходячи зі змісту позовної заяви, на задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на частку квартири, що належить [PERSON] та частку квартири, що належить [PERSON] . Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у визнанні за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , тому суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Стосовно вимоги про зняття обтяження забороною відчуження на нерухоме майно з квартири [ADDRESS] , що було накладене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Ларисою Юріївною на підставі договору іпотеки від 21.05.2008 року реєстраційний номер № 2690, суд зазначає наступне. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, на яку накладено обтяження у вигляді арешту. Згідно з договором іпотеки від 21.05.2008 року, укладеним між [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя [PERSON] , що випливають з договору позики від 21.05.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , предметом вказаного договору іпотеки є квартира [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру ресових прав на нерухоме майно від 02.10.2023, на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 21.05.2008 року за № 7231020 Приватним нотаріусом Клопотовою Л.Ю. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.02.2013 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним та визнання права власності, позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення, а зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, а саме визнано недійсним вищевказаний договір іпотеки від 21.05.2008 року, питання щодо зняття обтяження, накладеного цією іпотекою, судом не вирішено. Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11.03.2013 року, визнано недійсним договір про внесення змін № 1 до Договору іпотеки від 21.05.2008 року. 06.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області апеляційні скарги [PERSON] відхилені. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.02.2013 року та додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2013 залишені без змін. 28.08.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. надано відповідь на звернення [PERSON] щодо зняття обтяження з нерухомого майна квартири [ADDRESS] , що було зареєстроване приватним нотаріусом ХМНО Клопотовою Л.Ю. на підставі договору іпотеки від 21.05.2008 року, а саме повідомлено останню про те, що у зв`язку зі смертю іпотекодавців (майнових поручителів) [PERSON] та [PERSON] та неможливістю внаслідок прийняття спадщини заміни сторони у визнаному судом недійсним Договору іпотеки, зняття обтяження з вищевказаної квартири може бути вирішене тільки в судовому порядку. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На сьогодні позивачі мають намір розпорядитися належним їм майном, проте через наявність обтяження у вигляді арешту позбавлені можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, оскільки договір іпотеки від 21.05.2008 року, що став підставою для накладення обтяження визнаний судом недійсним, а тому вказане обтяження є безпідставним. Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно, неможливість його скасування в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з вимогою про зняття обтяження, захистити своє порушене право власності не можуть, суд приходить до висновку про необхідність захисту їх прав шляхом зняття такого обтяження, оскільки заявлена вимога заснована на законі та знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на частку у праві власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] та зняття обтяження забороною відчуження на нерухоме майно з квартири [ADDRESS] , що було накладене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Ларисою Юріївною на підставі договору іпотеки від 21.05.2008 року реєстраційний номер № 2690, в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial