Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку платника аліментів до досягнення донькою 3-х років, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з січня 2022 по серпень 2023 року. Від спільного сумісного життя у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому сторони припинили спільне проживання, відповідач покинув сім`ю. Позивачка зазначає, що на сьогодні її дохід є досить обмеженим, а відповідач є працездатним та фізично здоровим чоловіком, тому в змозі сплачувати аліменти на її утримання, тому вона звертається до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 27.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 26.11.2025 року від відповідача, в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини; судові витрати покласти на позивачку. В обґрунтування заперечень зазначено, що позов є безпідставним, виходячи з наступного: позивачка не довела факту потреби в матеріальній допомозі, що є обов`язковою умовою для стягнення аліментів на утримання матері дитини (ст. 84 СК України). Вона не надала доказів того, що позбавлена можливості працювати, не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, і не довела, що її матеріальне становище є критичним. Відповідач уже сплачує аліменти на утримання дитини, чим виконує свій обов`язок по забезпеченню потреб дитини. Додаткове стягнення аліментів на користь матері в цій ситуації є необґрунтованим і суперечить принципам справедливості та пропорційності (ст. 12, 13 ЦПК України). Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] (відповідач у справі), а [PERSON] (позивач) - матір`ю, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Малолітня дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. 11.04.2025 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексуУкраїни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина,чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, оскільки заперечень від останнього, який обізнаний щодо позовної заяви, не надходило. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачем та відповідачем не вирішено. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального стану. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має можливості надавати таку допомогу дружині. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору позивач звільнена, позовні вимоги задоволені частково, тому судові витрати необхідно покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial