Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.09.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, укладено договір про споживчий кредит №101124765, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. 02.10.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, укладено договір про споживчий кредит №3366295, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. В подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договори відступлення прав вимоги, відповідно до умов яких позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» включно і до [PERSON] за вище вказаним кредитним договором. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладених договорів, а відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеними договорами, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 49775,00 грн., яка складається з: - 7000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 42575,00 грн. - заборгованість за відсотками, - 200,00 грн. заборгованість за комісією, яку просить стягнути на користь позивача, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 06.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідача належним чином було повідомлено про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання було направлено ухвалу про відкриття провадження. Відзив на позов не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 12.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101124765 на суму 5000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів, строк повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 12.10.2021. Комісія за надання кредиту 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Згідно п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно кредитного договору (п.2.1) кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] ідентифіковано товариством, одноразовий ідентифікатор Z90934. Згідно наданої позивачем квитанції, вбачається, що ТОВ «ФК «Елаєнс» 12.09.2021 було перерахувало на картку відповідача [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 101124765 від 12.09.2021. 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29-12/2021-45, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан». 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан». Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 101124765 від 12.09.2021 в сумі 36625,00 грн., яка складається з: - 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 31625,00 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, 02.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3366295 на суму 2000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів, строк повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 01.11.2021. Комісія за надання кредиту 200,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Згідно п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно кредитного договору (п.2.1) кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] ідентифіковано товариством, одноразовий ідентифікатор S86585. Згідно наданої позивачем квитанції, вбачається, що ТОВ «ФК «Елаєнс» 02.10.2021 було перерахувало на картку відповідача [NUMBER] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 3366295 від 02.10.2021. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан». 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан». Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 3366295 від 02.10.2021 в сумі 13150,00 грн., яка складається з: - 2000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 10950,00 грн. - заборгованість за відсотками. - 200,00 грн. заборгованість за комісією. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги. Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, а тому кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитними договорами, суд зазначає наступне. Підписуючи договір про споживчий кредит № 101124765 від 12.09.2021 та №3366295 від 02.10.2021 відповідач був проінформований і погодився з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювався та недійсним не визнавався. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. За умовами договору № 101124765 від 12.09.2021, кредит надається строком на 30 днів з 12.09.2021 (строк кредитування) до 12.10.2021. Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 1875 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 1875,00 грн. За умовами договору №3366295 від 02.10.2021, кредит надається строком на 30 днів з 02.10.2021 (строк кредитування) до 01.11.2021. Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 750,00 грн. Відповідно до п.2.3.1.2 вище вказаних Договорів про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п. 2.3.2, 4.1.,4.2. Договору. В додатку №1 «Графік платежів» до кредитних договорів вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані Графіку в особистому кабінеті позичальника. Як слідує з наявної в матеріалах справи відомості про щоденні нарахування та погашення: - за кредитним договором №101124765, відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом в період з 12.09.2021 по 12.10.2021 відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 13.10.2021 по 11.12.2021 відповідно до пунктів 1.6. та 2.3.1.2 договору; - за кредитним договором №3366295, відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом в період з 02.10.2021 по 01.11.2021 відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 02.11.2021 по 31.12.2021 відповідно до пунктів 1.6. та 2.3.1.2 договору. Проте, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитних договорів у відповідності до пункту 2.3.1 договору, зміни процентної ставки чи оновлення Графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Аналогічна позиція викладена у постановах Черкаського апеляційного суду №697/1811/25/ від 28.11.2025, №691/171/24 від 29.05.2025. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3 договору про споживчий кредит та в Графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування. Звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (згідно частини першої статті 1054 ЦК України), вимог про стягнення процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України, позивач не заявляв. Тому стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом: - за кредитним договором №101124765 від 12.09.2021 за період з 12.09.2021 по 12.10.2021 у розмірі 1875,00 грн., - за кредитним договором №3366295 від 02.10.2021 - за період з 02.10.2021 по 01.11.2021 у розмірі 750,00 грн. та одноразова комісія за надання кредиту у розмірі 200,00 грн. оскільки погоджена сторонами кредитного договору. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості: - за кредитним договором №101124765 від 12.09.2021 в розмірі 9375,00 грн., яка складається з: - 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 1875,00 грн. - заборгованість за відсотками, - за кредитним договором №3366295 від 02.10.2021 в розмірі 2950,00 грн., яка складається з: - 2000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 750,00 грн. - заборгованість за відсотками, - 200,00 грн. заборгованість за комісією як і передбачено графіками платежів за договорами про споживчий кредит. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково (на 24,76% від заявлених вимог), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 599,78 грн. та 3961,60 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial