Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Давидюк А.Ю. звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа договору даруваннячастини будинку, посвідченого 30.01.1999 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округшу Фіщук В.Я. Заява мотивована тим, що відповідно до паспорту громадянина України виданого 7130 07 лютого 2024 року прізвище зазначено « [PERSON] ». В свідоцтві про народження Серія [NUMBER] видане 21 серпня 1992 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». 23 травня 2019 року Заявниця отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] 1940 року народження яка померла [INFO] та отримала у спадок ? частини у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Дане право власності було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 167740204). 30 січня 1999 року був укладений Договір дарування частини будинку, а саме ? частини будинку з відповідною часиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . У відповідному договорі дарування прізвище Заявника зазначено як « [PERSON] ». 05 вересня 2025 року Заявник звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно. 11 вересня 2025 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно надала Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80787745 відповідно до якої було відмовлено у реєстрації права власності на частину будинку посилаючись на поданий договір дарування частини будинку посвідченого 30.01.1999 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. У відповідній відмові зазначено, що у відповідно до договору дарування право власності набуває [PERSON] , при цьому заяву подана [PERSON] , що суперечить правовстановлюючому документу та зареєстрованому праву. Таким чином при оформленні договору дарування частини будинку посвідченого 30.01.1999 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. була допущена помилка в прізвищі, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так у договорі дарування частини будинку посвідченого 30.01.1999 року прізвище заявника записано як « [PERSON] » та не збігається із записом прізвища в паспорті громадянина України заявника « [PERSON] ». Заявник вважає, що подібні розбіжності у прізвищах виникли внаслідок неправильного перекладу власних прізвищ з російської на українську мову при оформленні правовстановлюючих документів нотаріусом при укладенні та посвідченні договору дарування. Внаслідок такої помилки, у заявників виникли невідповідності між документами, що посвідчують особу та правовстановлюючими документами. Тому заявник вимушена звернутись до суду з даною заявою з проханням встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме договору дарування частини будинку посвідченого 30.01.1999 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. 31 жовтня 2025 року Українське бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України видало Експертний висновок, відповідно до якого зазначено: «розходження в українських записах прізвища [PERSON] / [PERSON] виклакане графічним впливом російської форми прізвища ( [PERSON] ) та/або фонетичними коливаннями в вимові голосного (і/и) в ареалі документальної фіксації української форми прізвища. Українські записи прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними.» Просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: [PERSON] [INFO] , правовстановлюючого документу договору дарування частини будинку посвідченого 30 січня 1999 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, у заяві від 23.12.2025 просив розглядати заяву за його відсутності. Просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини будинку від 30.01.1999 року встановлено, що [PERSON] (яка проживає у [ADDRESS] ) подарувала, а [PERSON] (яка мешкає там же)прийняла у дар частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходится за адресою [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 590 кв.м. Детально ознайомившись із даним договором було встановлено, що при його оформленні заявник мешкала за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 20.02.2024 [PERSON] . З 01.10.1986 мешкає у [ADDRESS] . Як вбачається, з свідоцтва про право на спадщину від 23.05.2019 дочка [PERSON] отримала спадщину від спадкоємця [PERSON] , а саме частини власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В договорі дарування вказано прізвище заявника як « [PERSON] ». Прізвище зазначене в договорі не збігається із записом прізвища в паспорті громадянина України, а саме: « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження від 10.09.1968 виданого « [PERSON] » (рос. мовою) матір`ю заявника значиться « [PERSON] » (рос. мовою). Згідно рішення від 11 вересня 2025 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно надала Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80787745 відповідно до якої було відмовлено у реєстрації права власності на частину будинку, посилаючись на поданий договір дарування частини будинку посвідченого 30.01.1999 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. У відповідній відмові зазначено, що у відповідно до договору дарування право власності набуває [PERSON] , при цьому заяву подана [PERSON] , що суперечить правовстановлюючому документу та зареєстрованому праву. У вказаному договорі дарування прізвище заявниці зазначено, як « [PERSON] » через літеру «і», що не збігається із прізвищем заявника, яке зазначене у паспорті громадянина України « [PERSON] » як « [PERSON] » через літеру «и». Вказані розбіжності написання прізвища у правовстановлюючому документі перешкоджають заявнику реалізувати право на спадщину. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, дослідивши письмові докази в справі, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] . Факти, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа договору дарування необхідно заявнику для реалізації її права на розпорядження цим нерухомим майном. Оскільки в іншому порядку встановити такий факт неможливо, суд, з метою захисту прав заявника задовольняє його заяву. Відповідно до ч. 7ст.294ЦПК України судові витрати залишаються за заявником.

Outcome: approved