Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. Стислий виклад обставин справи: 28.11.2025 представник позивача подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в позові просить стягнути з відповідача 18375 грн 26 коп. заборгованості за кредитним договором № 183224-КС-001 від 26.11.2020. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 26.11.2020 [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту № 183224-КС-001 в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця https://my.bizpozyka.com. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 183224-КС-001 від 26.11.2020. Відповідно до п.1 Договору кредитодавець надав позивальникові кредит у розмірі 15000 грн. на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,04897706 % в день. Кредит було надано на засадах строковості, поворотності, платності, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процента ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та повернення кредиту згідно графіку платежів. 26.11.2020 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , вказану відповідачем в особистому кабінеті при заповненні анкетних даних, що підтверджується витягом з анкети клієнта, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідач умов договору не виконав, здійснив один платіж на суму 12344 грн 63 коп., решту заборгованості не погасив. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 30.10.2025 складає 18375 грн 26 коп., з яких: 6886 грн 33 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11488 грн 93 коп. - сума прострочених платежів по процентах. ІІ. Процесуальні дії у справі: Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 вказану цивільну справу передано для розгляду судді Ференц О.І.. 04.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. ІІІ. Позиція учасників справи: 16.12.2025 року представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я., подала відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Надана представником позивача копія Договору № 183224_КС-001 від 26.11.2020 року не містить підпису [PERSON] , тому не можна вважати, що надана копія кредитного договору містила ті ж умови щодо кредитування під час отримання [PERSON] кредиту. У справі також відсутні докази отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та факту його накладення у електронному документі або відповідних доповнень до нього. До позовної заяви представник позивача додає розрахунок заборгованості, який не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правлінння НБУ від 18.06.2003 № 254, а отже не є належним доказом, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором. Крім цього вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, їх наслідками є дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, встановлення відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 11488.93 грн., є несправедливим, суперечить принципам розумності та добросовісності. 26.12.2025 року представник відповідача подала клопотання про проведення судового засідання у її відсутності та відсутності відповідача. 17.12.2025 року представник позивача подала відповідь на відзив, згідно з якою порядок укладення електронного документу визначений у ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», одним із способів прийняття оферти Закон визначає заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. При цьому моментом підписання електронного документа є використання серед іншого електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст.12 Закону). До позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені усі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 26.11.2020 між сторонами було укладено договір № 183224-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Цього ж дня позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір, а останній прийняв її. Позивач направив [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G9121 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено. [PERSON] через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну та паролю увійшов до Особистого кабінету, звідки подав заявку на отримання кредиту, де, відповідно, вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Відтак позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення між сторонами електронного договору. На підтвердження фактичного перерахування коштів [PERSON] за кредитним договором представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, оскільки лише банки можуть надавати виписки по рахункам позичальників. Щодо стягнення процентів за користування кредитом вказує, що кредитодавець жодним чином не обмежував позичальника часом на ознайомлення з умовами кредитного договору, він добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати, що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у ст.627 ЦК України , протягом строку дії договору позичальник не звертався із заявою про розірвання такого договору та/або визнання його недійсним в цілому або в окремих його частинах. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, у п.3 Кредитного договору був встановлений орієнтовний графік платежів і якби позичальник дотримувався цього графіку, йому дійсно було б необхідно сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. Однак порушення відповідачем графіку платежів призвело до подорожчання загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Для спростування позовних вимог позивача відповідач мав би надати докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та у строк, визначені у договорів, однак цього не зробив. Позивач не нараховував та не заявляв до стягнення неустойок чи будь яких форм відповідальності за ст.625 ЦК України, тому посилання представника відповідача у цій ситуації на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та правові висновки КСУ є безпідставними. До позовної заяви був долучений детальний розрахунок заборгованості, який ґрунтується на умовах договору та узгоджується з іншими матеріалами справи, всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані при обрахунку заборгованості, відповідачем не вказано, чому такий розрахунок не відповідає вимогам законодавства. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін: Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам у справі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних міркувань. Судом встановлено, що 26.11.2020 [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту № 183224-КС-001 в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця https://my.bizpozyka.com. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 183224-КС-001 від 26.11.2020. Як визначено у Договорі, кредитодавець надає позивальникові кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 16 тижнів до 18.03.2021 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,04897706 % в день. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. 26.11.2020 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 15000 грн. на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта, платіжним дорученням N 22212 від 26.11.2020, випискою по рахунку [PERSON] , наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість [PERSON] за договором № 183224-КС-001 від 26.11.2020 станом на 30.10.2025 складає 18375 грн 26 коп., з яких: 6886 грн 33 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11488 грн 93 коп. - сума прострочених платежів по процентах. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч.5 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір № 183224-КС-001 від 26.11.2020 укладений між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитних договорів шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Відтак судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. На погашення заборгованості здійснив часткову оплату на загальну суму 12344 грн 63 коп. Відповідач [PERSON] не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факт виконання зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Заперечення проти позову представника відповідача в тій частині, що позивачем не доведено факту перерахування суми кредиту [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки як стверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» (не заінтересованої у результатах розгляду даної справи юридичної особи) на запит суду та випискою по банківській картці № [NUMBER] , долученою до цієї відповіді, згадана банківська картка була випущена саме на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), і на цю банківську картку 26.11.2020 року було переказано 15 000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» за кредитним договором № 183224-KS-001 від 26.11.2020. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відтак доводи представника відповідача, які ставлять під сумнів розмір заборгованості відповідача, який є предметом позовних вимог, також до уваги прийматися не можуть. З приводу тверджень представника відповідача про несправедливі умови кредитного договору, суд зазначає наступне. Кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, окрім того містить всі істотні умови, передбачені законодавством України, і [PERSON] був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його акцептом. Відповідач та його представник не надали суду доказів на підтвердження того, що позивачем порушено норми ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», враховуючи те, що при підписанні даного договору [PERSON] ознайомився та погодився з його умовами, твердження відповідача про явно несправедливі умови договору суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Із позовом про визнання недійсним укладеного кредитного договору [PERSON] не звертався. Ураховуючи зазначене вище, суд вважає законним встановлення фіксованої відсоткової ставки в укладеному між сторонами договорі. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до відповідача є законними, обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту (прострочену на день подання позовної заяви) в сумі 18375 грн 26 коп., з яких: 6886 грн 33 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11488 грн 93 коп. - сума прострочених платежів по процентах. V. Розподіл Судових витрат: Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved