Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] через адвоката Куліша Юрія Анатолійовича звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ТОВ «Гетьманське», в якому представник позивача просив достроково розірвати: договір оренди землі №80 від 06.02.2014 (змінений додатковими угодами № 243 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами), щодо земельної ділянки площею 3,0027 га, з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511 та припинити речове право на вказану земельну ділянку, а саме право оренди, зареєстроване за ТОВ «Гетьманське», номер запису про інше речове право 47533666; договір оренди землі №02 від 02.04.2015 (змінений додатковими угодами б/н від 10.06.2019, № 17 від 13.06.2019 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами), щодо земельної ділянки площею 2,6333 га, з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322 та припинити речове право на вказану земельну ділянку, а саме право оренди, зареєстроване за ТОВ «Гетьманське», номер запису про інше речове право 9771404. Крім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за користування вказаними земельними ділянками, кадастрові номери: 7421484800:07:000:0511 та 7421484800:07:000:0322 у сумі 22608,16 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів. Також адвокат Куліш Ю. А. просив стягнути з ТОВ «Гетьманське» на користь [PERSON] судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 3633,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельних ділянок площею 3,0027 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511 та площею 2,6333 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322, які розташовані на території Володимирівського старостинського округу Городнянської міської ради Чернігівської області (раніше Ільмівської сільської ради). На підставі договору оренди землі №80 від 06.02.2014 позивач передав належну йому земельну ділянку площею 3,0027 га, кадастровий номер 7421484800:07:000:0511 в оренду СТОВ «Іскра» строком на 10 років. На підставі додаткової угоди №243 від 01.01.2018 до договору оренди №80 від 06.02.2014, укладеної між позивачем, СТОВ «Іскра» та ТОВ «Гетьманське» право оренди земельної ділянки перейшло до ТОВ «Гетьманське». Також додатковою угодою було внесено ряд змін до договору оренди, зокрема продовженого його дію до 31.12.2025 та змінено розмір орендної плати. 19.11.2021 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, якою вказаний договір оренди було викладено в новій редакції, відповідно до якої: договір вважається укладеним строком на 14 років (до 02.04.2029) (п. 3.1); орендна плата вноситься в грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди (п. 4.1); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування річного індексу споживчих цін на товари і послуги, показників інфляції та індексів нормативно-грошової оцінки (п. 4.3); орендна плата вноситься до 31 грудня (п. 4.4.). Договір оренди землі №80 від 06.02.2014, а також додаткові угоди до нього належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі договору оренди землі №02 від 02.04.2015 [PERSON] передала належну їй земельну ділянку площею 2,6333 га, кадастровий номер 7421484800:07:000:0322 в оренду СТОВ «Іскра» строком на 10 років. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті право власності на вказану земельну ділянку перейшло до позивачка як спадкоємця. Між позивачем та СТОВ «Іскра» укладено додаткову угоду від 10.06.2019 до договору оренди землі №02 від 02.04.2015, якою змінено сторону орендодавця з [PERSON] на [PERSON] . На підставі додаткової угоди №17 від 13.06.2019 до договору оренди №02 від 02.04.2015, укладеної між позивачем, СТОВ «Іскра» та ТОВ «Гетьманське» право оренди земельної ділянки перейшло до ТОВ «Гетьманське». Також додатковою угодою було внесено ряд змін до договору оренди, зокрема продовженого його дію до 31.12.2025 та змінено розмір орендної плати. 19.11.2021 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, якою вказаний договір оренди було викладено в новій редакції, відповідно до якої: договір вважається укладеним строком на 14 років (до 02.04.2029) (п. 3.1); орендна плата вноситься в грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди (п. 4.1); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування річного індексу споживчих цін на товари і послуги, показників інфляції та індексів нормативно-грошової оцінки (п. 4.3); орендна плата вноситься до 31 грудня (п. 4.4.). Договір оренди землі №02 від 02.04.2015, а також додаткові угоди до нього від 10.06.2019, від 13.06.2019 та від 19.11.2021 належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, між позивачем та відповідачем наявні два діючі договори оренди землі. Відповідно до договорів оренди землі орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі (п. 9.4 кожного). Всупереч умовам договорів відповідач, починаючи з 2023 року, припинив виплачувати орендну плату. Внаслідок систематичної несплати відповідачем орендної плати, позивач бажає розірвати вказані договори із цим орендарем, а також стягнути невиплачену орендну плату за 2023 та 2024 роки. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 16 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.11.2025 о 08 год 20 хв. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкладено підготовче засідання до 26.11.2025 та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ». Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 07.11.2025 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі; вимоги, викладені у заяві, позивач підтримує в повному обсязі (а. с. 99). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Клопотання позивача про розгляд справи без його участі судом задоволено. Представник позивача адвокат Куліш Ю. А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Вказав, що належним відповідачем по справі є саме ТОВ «Гетьманське», оскільки ним порушені свої зобов`язання щодо сплати позивачу орендної плати, та саме з ТОВ «Гетьманське» укладені спірні договори оренди, які необхідно розірвати. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача. Представник відповідача Волошин М. М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечував з приводу задоволення позову. Вказавши, що право оренди відповідач відчужив шляхом продажу права оренди ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», і саме до нового орендаря перейшли всі права та обов`язки щодо спірних договорів оренди, тобто ТОВ «Гетьманське» передало свої зобов`язання новому орендарю. Представник відповідача підтримав відзив на позов. 03.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, в якому директор ТОВ «Гетьманське» Анатолій Яременко вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає, що підстави для розірвання спірного договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі відсутні. Представник відповідача посилається на те, що орендована земельна ділянка знаходиться на відстані близько 2 км від кордону Республіки Білорусь та 30 км від кордону російської федерації та, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виконання договірних зобов`язань по сплаті орендної плати стало неможливим. 28.02.2022 Торгово-Промислова Палата України на своєму офіційному сайті опублікувала лист, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на всій території України. ТОВ «Гетьманське», за твердженням відповідача, позбавлене можливості обробляти орендовану ділянку, і як наслідок, позбавлене можливості виплачувати орендну плату. ТОВ «Гетьманське» отримало відповідь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023, де вказано, що в Управлінні відсутня інформація щодо можливості ведення сільськогосподарської діяльності та безпечності проведення таких робіт на земельних ділянках на території Чернігівського району. Обмеження полягають в отриманні дозволу особами, які планують здійснювати в`їзд, перебувати або проводити роботи у межах прикордонної смуги у відповідного органу Державної прикордонної служби України. Представник відповідача у відзиві вказав, що відсутність сплати орендної плати відповідачем до моменту підтвердження безпечного стану орендованої земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили, які не залежать від відповідача, що унеможливлює розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати відповідачем орендної плати за період 2023-2024 роки. Крім цього, на думку представника відповідача, позивачем не доведена наявність у ТОВ «Гетьманське» заборгованості по орендній платі за вказаний період. Також представник ТОВ «Гетьманське» звертає увагу, що за даними Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України територія Городнянської міської об`єднаної територіальної громади є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети. У зв`язку з наведеним, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача одночасно у відзиві заявив клопотання про розгляд справи без його особистої участі. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА» про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Письмових пояснень, заяв чи клопотань від третьої особи не надходило. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача по суті заявлених вимог, вивчивши письмові докази, визначившись із правовідносинами між ними та нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов такого висновку. 06 лютого 2014 року між [PERSON] та орендарем СТОВ «Іскра» був укладений договір оренди землі №80, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0027 га, в тому числі рілля 3,0027 га. Договір укладено на 10 (десять) років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 942,79 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України (а. с. 18-20). У подальшому, додатковою угодою №243 від 01 січня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі № 80 від 06.02.2014 визначено новим орендарем Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» і обумовлено у п. 4.3, що строк дії договору оренди земельної ділянки, раніше переданої позивачем в оренду СТОВ «Іскра» для нового орендаря ТОВ «Гетьманське», продовжується до 31.12.2025. Також сторонами узгоджено, що новим орендарем орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 3297,02 грн (а. с. 22). 19 листопада 2021 року додатковою угодою до Договору оренди землі №2 від 02.04.2015, вказаний договір оренди був викладений в новій редакції, орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «Гетьманське», за яким строк дії договору 14 років (до 02.04.2019), об`єкт договору земельна ділянка площею 3,0027 га, кадастровий номер 7421484800:07:000:0511, орендна плата 5652,04 грн за повний рік оренди, орендна плата вноситься до 31 грудня. (а. с. 23-25) 02 квітня 2015 року між [PERSON] та орендарем СТОВ «Іскра» був укладений договір оренди землі № 02, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322, загальною площею 2,6332 га, в тому числі рілля 2,6332 га. Договір укладено на 10 (десять) років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1177,61 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України (а. с. 26-27). Згідно зі свідоцтвом на право на спадщину за законом від 11 лютого 2019 року, виданого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Совою В. Ф., зареєстрованого в реєстрі за №199, спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 2,6333 га, кадастровий номер 7421484800:07:000:0322, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ільмівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а. с. 38). 10 червня 2019 року додатковою угодою про заміну сторони до договору оренди землі №2 від 02.04.2015 замінено орендодавця з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 28). У подальшому, додатковою угодою № 17 від 13 червня 2019 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі № 2 від 02.04.2015 визначено орендодавцем [PERSON] , а новим орендарем Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» і обумовлено у п.4.3, що строк дії договору оренди земельної ділянки, раніше переданої позивачем в оренду СТОВ «Іскра» для нового орендаря ТОВ «Гетьманське», продовжується до 31.12.2025. Також сторонами узгоджено, що новим орендарем орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 3297,02 грн (а. с. 29). 19 листопада 2021 року додатковою угодою до Договору оренди землі №2 від 02.04.2015, вказаний договір оренди був викладений в новій редакції, орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «Гетьманське», за яким строк дії договору 14 років (до 02.04.2029), об`єкт договору земельна ділянка площею 2,6332 га, кадастровий номер 7421484800:07:000:0322, орендна плата 5652,04 грн за повний рік оренди, орендна плата вноситься до 31 грудня (а. с. 30-32). Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України). Тож, оскільки спірні договори оренди не були нотаріально посвідчені, а були укладені у простій письмовій формі, то і для внесення змін достатньо було укласти додаткові угоди до спливу строку договорів у простій письмовій формі. Угоди хоч і були у формі багатостороннього договору, яка визначена в ст. 626 Цивільного кодексу України, однак при цьому були враховані загальні положення про договір, які не суперечили тристоронньому договору. Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. У додаткових угодах № 243 від 01 січня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди до договору оренди землі № 80 від 06.02.2014 та №17 від 13.06.2019про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди до договору оренди землі № 2 від 02.04.2015 до завершення строку дії договорів орендар передав своє переважне право ТОВ «Гетьманське» і орендодавець погодив такі заміни. З договору №0101/25-14 про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 01.01.2025 убачається, що між ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» укладено договір про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, згідно з яким предметом договору є земельні ділянки, серед яких вказані земельні ділянки площею 2,6333 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322 та площею 3,0027 з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511. За умовами договору ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» придбаває право оренди зазначених земельних ділянок, до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами). Відповідно до умов п. 4.1. цього договору покупець своєчасно і в повному обсязі проводить розрахунки за придбані права оренди та сприяє продавцю у виконанні цього договору (а. с. 74-79). Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ці угоди зареєстровані в установленому законом порядку, а інше речове право право оренди на земельні ділянки кадастрові номери: 7421484800:07:000:0322, 7421484800:07:000:0511, зареєстроване за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», номери записів про інше речове право 9771404 та 47533666 відповідно. Реєстрація прав на оренду землі є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю. Право оренди виникає з моменту реєстрації цього права. Земля вважається переданою з моменту державної реєстрації права оренди. Натомість, це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права. Реєстрація права є у зоні відповідальності орендаря, який, уклавши договір оренди, що набрав чинності за загальним правилом після підписання (якщо сторони не передбачили іншого в договорі), самостійно реєструє своє право та отримує всі повноваження користувача земельної ділянки на підставі договору оренди. Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, висловленим у справах № 912/3295/18 (постанова 02.10.2020) та № 927/75/20 (постанова від 15.04.2021). За змістом спірних договорів оренди та додаткових угод до договорів орендна плата в обумовленому сторонами розмірі сплачується один раз на рік і сплачується протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Аналіз змісту спірних договорів оренди землі та додаткових угод до них укладених, між позивачкою, СТОВ «Іскра» та ТОВ «Гетьманське» свідчить, що між сторонами виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як убачається із заяви, на заявлений позивачем позов вплинуло те, що він своєчасно не отримав від відповідача те, на що очікував як спадкоємець орендодавця (орендодавець), хоча мав право на отримання орендної плати в узгоджені сторонами строки. Обставини, визнані сторонами доведенню не підлягають. Оскільки у відзиві відповідач та представник відповідача у судовому засіданні визнає, що за 2023-2024 роки позивачці орендну плату не виплачена, суд не був зобов`язаний витребовувати первинні бухгалтерські документи. Разом з тим, представником позивача надана інформація про доходи позивача за 2022-2025 роки, згідно із [PERSON] доходу у виді орендної плати від ТОВ «Гетьманське» за 2023 та 2024 роки не отримував (а. с. 33-34). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно із частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом враховується, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Наведене відображено у висновках, сформованих у Постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21). Отже, сам воєнний стан не є безумовною підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Як встановлено судом, факт передачі майна новому орендарю за договором оренди №80 від 06.02.2014 та договором оренди №02 від 02.04.2015 ТОВ «Гетьманське» у користування підтверджується Актами прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від позивача (орендодавця) і попереднього орендаря СТОВ «Іскра», тобто відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно земельні ділянки площею 2,6333 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322 та площею 3,0027 з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511 на правах оренди до 31.12.2025. У подальшому, як уже зазначалося судом, уклавши додаткові угоди до вказаних договорів, сторони дійшли згоди внести зміни до спірних договорів оренди землі, виклавши їх в новій редакції. Згідно із додатковими угодами, строк дії договорів оренди земельної ділянки площею 2,6333 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322 до 02.04.2029, а земельної ділянки площею 3,0027 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511 до 02.04.2029. Строк дії договорів оренди землі, укладених між позивачем та ТОВ «Гетьманське», станом на день розгляду справи не сплив. Судом установлено, що 01.01.2025 ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» укладено договір про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, згідно з яким предметом договору є земельні ділянки, серед яких вказані земельні ділянки площею 2,6333 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0322, земельної ділянки площею 3,0027 га з кадастровим номером 7421484800:07:000:0511, які належать позивачу. Дія спірних договорів оренди земельних ділянок не припинялась, майно орендодавцю від орендаря не повернуто і таке майно до 01.01.2025 перебувало у користуванні відповідача. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості виконання зобов`язання та використання орендованого майна у період воєнного стану з огляду на таке. Торгово-промислова палата (ТПП) України у своєму листі від 28.02.2022 «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Однак, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор (або ж обставини непереборної сили) це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Сама по собі війна не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. 13 травня 2022 року ТПП України опублікувала на своєму сайті роз`яснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання у період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо. Такого сертифіката відповідач не отримував, а лише посилається на те, що вчинив спробу врегулювати питання і звернувся до Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Чернігівській області. Установлений порядок Регламентом ТПП України від 18.12.2014 не може замінювати іншими заходами, як носили інформативний характер і не є підставою для звільнення від сплати орендної плати за неповернуте нерухоме майно. Згідно із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, де вказується, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Відповідачем не було надано до суду доказів повідомлення позивача про неможливість виконувати зобов`язання за договором оренди унаслідок дії обставин непереборної сили. Також, відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання саме зобов`язання за укладеним сторонами договором оренди внаслідок непереборної сили. У матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за договором, шляхом видачі відповідного сертифіката. Законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідач не довів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що факт невиконання відповідачем свого обов`язку по виплаті орендної плати знайшов своє підтвердження, оскільки відповідачем (орендарем) було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу і орендна плата за користування належними останньому земельними ділянками за 2023-2024 роки не була виплачена. При цьому суд ураховує, що орендна плата за вказаний період не була виплачена відповідачем навіть після пред`явлення позову до суду. У такому випадку наявні підстави вважати, що з боку відповідача має місце систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування земельними ділянками. У зв`язку з невиконанням орендарем своїх зобов`язань за договором оренди землі у орендодавця виникло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати за вказаними договорами за 2023-2024 роки. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі з підстав, що передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України. Одночасно слід припинити речове право право оренди земельних ділянок, яке зареєстроване за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ». При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідач ТОВ «Гетьманське», заперечуючи проти розірвання договорів оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірними земельними ділянками. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивачку права на отримання доходу з належного йому об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельних ділянок в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно їх використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу. Такий стан речей є неприпустимим як з точки зору охорони прав орендодавця, так і з огляду на суспільно значущу потребу у стабільному сільськогосподарському виробництві в умовах воєнного стану, коли збереження та ефективне використання земельного фонду країни набуває особливої ваги для забезпечення продовольчої безпеки держави. Крім того, відповідно до засад земельного законодавства, земля як об`єкт особливого правового режиму повинна використовуватись раціонально та відповідно до її цільового призначення. Тривале утримання земельної ділянки у невизначеному правовому стані без її обробітку суперечить публічному інтересу та створює ризик поступової деградації ґрунтів, втрати їх родючості, засмічення бур`янами й зниження якісних характеристик, що унеможливлює ефективне сільськогосподарське використання у подальшому. Внаслідок невиконання орендарем умов договорів оренди землі стосовно виплати орендної плати за землю за 2023-2024 роки, у останнього виникла заборгованість, яку він добровільно не сплачує. У зв`язку з невиконанням орендарем своїх зобов`язань за договорами оренди землі у орендодавця виникло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати за вказаними договорами за 2023-2024 роки. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань стосовно виплати орендної плати за землю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22608,16 грн орендної плати за 2023-2024 роки, яка складається з: відповідно до договору оренди землі №80 від 06.02.2014 (з урахуванням змін, викладених в додаткових угодах №243 від 01.01.2018 та від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами) за 2023-2024 роки складає 11304,08 грн; відповідно до договору оренди землі №02 від 02.04.2015 (з урахуванням змін, викладених в додаткових угодах від 10.06.2019 та №17 від 13.06.2019, яка є його невід`ємною частиною) за 2023-2024 роки складає 11304,08 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3633,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved