Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

У провадженні суду перебуває справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення. У обгрунтування заяви зазначено, що 01.09.2025 заявнику стало відомо, що квартира [ADDRESS] , належна йому на праві приватної власності, перебуває під арештом, накладеним Автозаводським відділом державної виконавчої служби в 2010 році на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у виконавчому провадженні № 13788589, що зареєстроване 18.05.2010 за № 9835983 реєстратором Полтавською філією Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Із свідоцтва про зміну прізвища від 29.04.2003, виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.01.2009 по справі № 2-885/2008 стягнуто з заявника [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 69967,14 грн. 17.06.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука виданий виконавчий лист № 2-51 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 69967,14 грн. Протягом 2009 - 2015 роках вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби, виконавче провадження № 13788589, в ході якого державним виконавцем 18.05.2010 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на кв. [ADDRESS] . 10.09.2025 за вих. № 197368 державним виконавцем повідомлено, що 08.12.2015 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. Повторно виконавчий документ на примусове виконання до органу державної виконавчої служби не надходив. Зазначено, що надати виконавче провадження № 13788589 на ознайомлення немає можливості, оскільки матеріали провадження знищені за строком зберігання. Станом на 08.12.2015, на дату повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, статтею 47 якого не передбачалося скасування арешту в разі повернення стягувачу виконавчого документу без виконання. За таких обставин, ураховуючи відсутність виконавчого провадження у державного виконавця на даний час відсутні передбачені законом підстави для скасування відповідного арешту. Посилається на те, що відповідачем по справі про скасування арешту мав би виступати ВАТ «Кредитпромбанк», як особа, в інтересах якої вказане обтяження накладене державним виконавцем, однак з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, сформованого з відкритих даних у мережі інтернет "Опендата", слідує, що ПАТ «Кредитпромбанк», стягувач у вказаному вище виконавчому провадженні, з 01.10.2020 припинив свою діяльність у результаті ліквідації без визначення правонаступника. Просив суд установити факт припинення зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк`за кредитним договором в сумі 69967,14 грн та скасувати арештна належну йому на праві власності кв. [ADDRESS] . 04.11.08.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання заявника по справі. 05.11.2025 відкрите провадження по справі. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України). 18.12.2025, 05.01.2025 у судове засідання не з`явився заявник, повідомлений про дату, час, місце судового засідання. Неявка у судове засідання учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки в судове засідання, якщо з`явився його представник (ч. ч. 1 , 3 ст. 223 ЦПК України). 18.12.2025 у судовому засіданні заслухваши представника заявника, дослідживши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, відклавши його ухвалення та проголошення на 22.12.2025. Під час ухвалення рішення по справі виникла потреба з`ясувати додаткові обставини справи. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/, інформація за реєстраційним номером виконавчого провадження № 13788589 не знайдена. З метою з`ясування стану виконавчого провадження № 13788589, виникла потреба залучити в якості заінтересованої особи Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, як особу на підставі постанови якої накладений арешт на квартиру [ADDRESS] , витребувавши інформацію та/ або копії матеріалів виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2-51, виданого 08.07.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості на суму 69967,14 грн. З урахуванням наведеного, 22.12.2025 ухвалою суду поновлений судовий розгляд по справі в межах з`ясування обставин, що потребують додаткової перевірки. 24.12.2025 заінтересованою особою надано суду пояснення, згідно яких у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 13788589 з примусового виконання виконавчого листа № 2-51, виданого 7.06.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Кредитпромбанк» в сумі 69967,14 грн. 08.12.2015 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що разом із виконавчим документом направлена на адресу стягувача. Повторно виконавчий документ на примусове виконання до відділу не надходив. Згідно п.1 розділу Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказ Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 (далі - Правила) завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуті без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ХІ Правил передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. З урахуванням наведеного,в иконавче провадження № 13788589 передане до архіву та знищене, у зв`язку із закінченням строків зберігання, тому відсутня можливість надати більш детальну інформацію по вказаному провадженню. 05.01.2026 у судове засідання сторони не з`явились, письмово клопотали розглянути справу за їх відсутності. Судом установлено, що 01.09.2025 заявнику стало відомо, що квартира [ADDRESS] , належна йому на праві приватної власності, перебуває під арештом, накладеним Автозаводським відділом державної виконавчої служби в 2010 році на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у виконавчому провадженні № 13788589, що зареєстроване 18.05.2010 за № 9835983 реєстратором Полтавською філією Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Згідно свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] , виданого 29.04.2003 Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 22.01.2009 рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі № 2-885/2008 стягнуто з заявника [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 69967,14 грн. 17.06.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука виданий виконавчий лист № 2-51 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 69967,14 грн. Протягом 2009 - 2015 років вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби, виконавче провадження № 13788589, в ході якого державним виконавцем 18.05.2010 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на кв. [ADDRESS] . 10.09.2025 за вих. № 197368 державним виконавцем 08.12.2015 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. Повторно виконавчий документ на примусове виконання до органу державної виконавчої служби не надходив. Матеріали виконавчого провадження № 13788589 передані до архіву та знищені по причині закінчення строків їх зберігання. Таким чином, належна на праві власності позивачу квартира понад 15 років перебуває під арештом. Станом на 08.12.2015, на дату повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, статтею 47 якого не передбачалося скасування арешту в разі повернення стягувачу виконавчого документу без виконання. За таких обставин, ураховуючи відсутність виконавчого провадження у державного виконавця на даний час відсутні передбачені законом підстави для скасування відповідного арешту. Відповідно до постанови правління Національного Банку України від 02.06.2015 № 353 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Кредитпромбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 03.06.2015 № 112 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Кредитпромбанк». З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців слідує, що ВАТ «Кредитпромбанк», як особа, в інтересах якої вказане обтяження накладене державним виконавцем, з 01.10.2020 припинило свою діяльність у результаті ліквідації без визначення правонаступника. З урахуванням наведеного, наявні підстави для задоволення заяви з таких підстав. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06.12.2007). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Тлумачення, як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (постанови Верховного Суду від 01.03.2021 по справі № 180/1735/16-ц, від 18.04.2022 по справі № 520/1185/16-ц, від 05.12.2022 по справі № 214/7462/20). Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/ врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16.06.2021 по справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 по справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 ч.2 ст. 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 638/2304/17). Якщо цивільні відносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (ч.1 ст. 8 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду від 18.09.2023 по справі № 582/18/21). Відповідно до положень ст. ст. 525 - 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Так, на підставі ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4 ст. 59 зазначеного Закону визначений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якими є: (1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; (2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; (3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; (4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; (5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; (6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; (7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; (8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; (9) підстави, передбачені п. 1-2 та п.п. 2 п. 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; (10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного ч.1 ст. 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 13.09.2023 по справі № 295/7291/20, провадження № 61-11106св21, зроблений висновок, що: «у справі, що переглядається: [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважала нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна; суди не звернули увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання; з урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ КБ «Західінкомбанк») за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 261206/2203-271, укладеним між КБ «Західінкомбанк» та [PERSON], існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 26 грудня 2006 року № 271, який укладений між ПАТ КБ «Західінкомбанк» та [PERSON]; касаційний суд зауважує, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Західінкомбанк», щодо якого 03 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки. Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. … за таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, касаційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року. Касаційний суд акцентує увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку». Аналогічний висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 по справі № 295/7291/20. Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 по справі № 333/8899/21 зауважив про можливість існування випадків, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем, наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації. У ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем. Подібною нормою є абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України). Тому за таких обставин, з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, Верховний Суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, внесені на підставі договору іпотеки від 26.12.2006, акцентуючи увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. Касаційний Суд у цій постанові від 13.06.2024 по справі № 333/8899/21 закцентував увагу, що рішення суду за заявою іпотекодавця про встановлення факту припинення іпотеки, коли «відсутня» особа - іпотекодержатель, яка має відповідати за позовом (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації без правонаступників), є підставою для скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктами 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факти, що підлягають встановленню повинні мати юридичне значення, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ВАТ «Кредитпромбанк» (з 15.03.2010 - ПАТ «Кредитпромбанк», код ЄДРПОУ 21666051) припинене в результаті ліквідації 01.10.2020. Відомості про правонаступника припиненої юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні. Інформація про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, заміни стягувача у вказаному виконавчому провадженні ПАТ «Кредитпромбанк» на іншу особу відсутня. Будь-яка інформація та відомості, які б могли свідчити про подальшу правомірну дію обтяження щодо належного заявника майна, відсутня. З урахуванням установлених обставин по цій справі, положень ст. 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи ВАТ «Кредитпромбанк», як особи, в інтересах якої вказане обтяження накладене державним виконавцем, існують підстави для висновку про припинення зобов`язання [PERSON] перед ВАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором в сумі 69967,14 грн внаслідок ліквідації останнього без визначення правонаступика. Оскільки зобов`язання заявника є припиненим відповідно до ст. 609 ЦК України, як наслідок, відсутні підстави для подальшого перебування квартири [ADDRESS] , належної заявнику на праві власності, під арештом, накладеним Автозаводським відділом державної виконавчої служби в 2010 році на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 13788589 з метою виконання боржником вказаного зобов`язання. Наявність запису щодо заборони відчуження належного заявнику нерухомого майна позбавляє його, як власника нерухомого майна, можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Наявність протягом тривалого часу накладеного арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 по справі № 2-356/12, від 03.11.2021 по справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 по справі № 645/6694/15. Факт, що просить встановити заявник має для нього юридичне значення, від якого залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав заявника; встановлення цього факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості для вирішення зазначеного питання. Суд враховує також те, що у зв`язку із припиненням 01.10.2010 діяльності ВАТ «Кредитпромбанк» (з 15.03.2010 - ПАТ «Кредитпромбанк», код ЄДРПОУ 21666051) шляхом ліквідації без правонаступників, [PERSON] не має іншої можливості, ніж як за рішенням суду скасувати заборону належного йому на праві власності нерухомого майна. Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 по справі № 2-591/11). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про застосування абзацу 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка у таких справах підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. З урахуванням ліквідації ПАТ«Кредитпромбанк», встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Судові витрати відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України підлягають віднесенню на рахунок заявника.

Outcome: approved