Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

29.04.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Короткий зміст позовних вимог Позивачка [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що 25 вересня 2024 року між [PERSON] та нею було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 3586,00 доларів США, що еквівалентно 149 720,13 грн станом на 28.04.2025 року згідно офіційного курсу, встановленого НБУ. Факт укладення договору позики, а також отримання Відповідачкою від Позивачки визначеної грошової суми підтверджується розпискою [PERSON] від 25.09.2024 року. Згідно умов даної розписки, яка написана власноручно Відповідачкою, вона бере в борг у Позивачки грошові кошти в розмірі 3586,00 доларів США, які [PERSON] зобов?язалася повертати [PERSON] регулярно, рівномірними періодичними платежами по 598 доларів до 25 числа кожного місяця з кінцевим строком повернення усієї суми позики до 25 березня 2025 року. Після того, як Позивачка надіслала 14.12.2024 р. на адресу Відповідачки письмову вимогу про повернення боргу, [PERSON] у телефонному режимі почала запевнювати про обов?язкове повернення боргу, і просила Позивачку не звертатись до суду задля уникнення зайвих витрат, пов`язаних з судовим розглядом. Однак, до сьогоднішнього дня Відповідачка жодного разу не сплатила Позивачці жодної частини позики. Про причини невиконання своїх зобов?язань нічого не повідомляла, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідає і всіляко ухиляється від спілкування. Така поведінка Відповідачки явно свідчить про відверте ухиляння [PERSON] від виконання свого грошового зобов?язання. Відтак, позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 177 158,48 грн боргу, в тому числі: 149 720,00 грн - основний борг; 2 654,75 грн - 3% річних, 24 783,73 грн - подвійна облікова ставка, встановлена НБУ за кожен день прострочення. Процесуальний рух справи Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2025 відкрито провадження у справі і призначено її до підготовчого судового розгляду. 13.10.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.12.2025 року відбувся судовий розгляд справи. У судове засідання представник Позивача адвокат Ватутін І.П. та його довіритель не з`явилися, однак 24.11.2025 представник позивача подав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка повторно у судове засідання не з`явилася, причини неявки Суду не повідомила. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Позиція суду Вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши докази у справі у їх сукупності та співставленні, Суд приходить до висновку. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 25 вересня 2024 між відповідачкою [PERSON] та позивачкою [PERSON] складено та підписано розписку. Зі змісту розписки вбачається, що [PERSON] позичила в [PERSON] грошові кошти у сумі 3586 (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) доларів. Вказані кошти остання зобов`язалася повернути до 25 березня 2025 та кожного місяця до 25 числа виплачувати 598 доларів США, а у випадку прострочення періодичних платежів сплатити штраф у розмірі 3% від несвоєчасно повернутої заборгованості та пеню у розмірі подвійної облікової ставки встановленої Національним Банком України. Станом на сьогодні грошові кошти не повернуті. Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином наявна у матеріалах справи розписка Відповідачки від 25.09.2024 є документом, що підтверджує отримання Відповідачкою від Позивачки грошових коштів у розмірі 3586 доларів США. Відповідач не заперечив факт її написання. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами. У відповідності до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику. Так, відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, якщо Сторони не визначили строк повернення коштів у договорі, то позика повертається протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, а якщо у договорі визначено строк повернення позики, то кошти мають бути повернені у встановлений строк. Отже, позика має бути повернута позикодавцеві у будь-якому разі, незалежно від того, визначено чи не визначено строк повернення коштів. Зі змісту Договору позики вбачається, що строк повернення позики за розпискою від 25.09.2024 встановлений до 25.03.2025. У відповідності до положень статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається зі змісту розписки, Сторони між собою визначили розмір відсотків у виді сплати 3% від несвоєчасно повернутої заборгованості. Позивачка зазначає, що відповідачкою жодного разу не сплачено жодної частини позики. Оскільки Відповідачка належним чином добровільно не виконала умови домовленостей та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернула борг за розпискою від 25.09.2024 і проценти за користування коштами, Суд вважає за необхідне стягнути з Відповідачки на користь Позивачки суму боргу у розмірі 3586 доларів США, проценти за користування коштами у розмірі 2654,75 грн та 24783,73 грн подвійної облікової ставки, встановленої НБУ за кожен день прострочення. Згідно із статтею 141 ЦПК України з Відповідачки на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1771, 58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved