Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Чопської міської ради, голови Ліквідаційної комісії МКПП «Чоппроект» Гіжана Ігоря Степановича, про скасування наказу «Про відсторонення від роботи», стягнення середнього заробітку за час відсторонення та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював юристом міського комунального проектного підприємства «Чоппроект». 17.02.2016 заступник директора МКПП «Чоппроект» Батуріна О.В. надала йому копію наказу Голови ліквідаційної комісії МКПП «Чоппроект» Гіжана І.С. за №4 від 11.01.2016 «Про відсторонення від роботи». [PERSON] є посадовою особою органу місцевого самоврядування - заступник Чопського міського голови. Вважає, дане відсторонення незаконним та безпідставним. Пояснює, що жодним чином не відмовлявся чи ухилявся від обов`язкового навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці. Він не знав, що відповідач намагається провести інструктаж та перевірку його знань. Зазначає, що проходження інструктажу і перевірки знань з охорони праці для юриста, який працює вдома неповний робочий час не є обов`язковим, хоча він такий пройшов на підприємстві успішно. Також вказує, що з вини відповідача він був незаконно відсторонений від роботи без збереження заробітної плати, у зв`язку з чим йому гарантується виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (незаконного відсторонення) з вини роботодавця. Крім того зазначає, що відповідачем завдана йому моральна шкода через порушення його законних прав, яку оцінює в розмірі не меншим 5000 грн. З огляду на викладане просив суд : скасувати пункт 1 Наказу Голови ліквідаційної комісії Міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» [PERSON] за №4 від 11.01.2016 р. «Про відсторонення від роботи», що стосується юриста [PERSON] ; стягнути з Міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» на користь [PERSON] середній заробіток за час відсторонення від посади юриста починаючи з 11 січня 2016 року; стягнути з сіського комунального проектного підприємства «Чоппроект» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2016 головуючим суддею визначено Микуляка П.П. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2016 відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання. 16.03.2016 від представника міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» надійшли до суду письмові заперечення, відповідно до яких вважають позов необґрунтованим та просять в його задоволенні відмовити в повному обсязі. Вказує, що в 2015 році відбулися чергові вибори та було обрано нове керівництво Чопській міській раді, останньою було ініційовано проведення інвентаризації майна та документації, майна та документації МКПП «Чоппроект» в тому числі. Під час проведення зазначеної інвентаризації встановлено факт відсутності будь-якої документації (в т.ч. документації, яка свідчила б про проходження позивачем інструктажу з охорони праці), яка стосується діяльності МКПП «Чоппроект», про що свідчить відповідний акт. З метою налагодження роботи підприємства та проведення перевірки відповідних знань працівниками вищезгаданого підприємства, на адресу позивача було направлено рекомендовані листи з описом вкладеного за штрих кодом цінного листа № 8950201077327 та № 8950201077246 (оригінали листів (два листи) та описи вкладеного (2 аркуші) додаються). Поштове відправлення повернуто до МКПП «Чоппроект» в зв`язку з відмовою адресата від одержання листа. Зазначає, що свідоме ігнорування юристом МКПП «Чоппроект» обов`язку одержання листів із наказами від власника підприємства є ухиленням працівника від виконання законних розпоряджень роботодавця, зокрема щодо проходження навчання, інструктажу та перевірки знань з охорони праці. За таких фактичних обставин справи, вважає, що роботодавцем - МКПП «Чоппроект» правомірно застосовано до найманого працівника - юриста МКПП «Чоппроект» санкції, передбачені ст. 46 КЗпП України, а саме відсторонення працівника від роботи власником у разі відмови або ухилення від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці. Також вказує, що станом на сьогодні, позивача [PERSON] , звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із повною ліквідацією підприємства, про що свідчить наказ № 8 від 10.03.2016 року. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №1094 від 02.11.2016 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/1812/16-ц у зв`язку з тим, що суддя [PERSON] звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2016 головуючим суддею визначено Фазикоша О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2021, в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про заміну сторони відповідача МКПП «Чоппроект» на Чопську міську раду відмовлено. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.06.2022, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2021 про закриття провадження скасовано, та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022 головуючим суддею визначено Іванова А.П. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2022, замінено відповідача Міське комунальне проектне підприємство «Чоппроект» на правонаступника ліквідованого підприємства Чопську міську раду. 02.01.2023 від міського голови Чопської міської ради надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що відсутність проведеного інструктажу, навчань або перевірки з питань охорони праці є підставою для недопуску працівника до роботи задля забезпечення охорони його та інших життя та здоров`я. Роботодавцем - МКПП «Чоппроект» правомірно застосовано до найманого працівника - юриста МКПП «Чоппроект» санкції, передбачені ст. 46 КЗпГІ України, а саме відсторонення працівника від роботи власником у разі відмови або ухилення від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці. Зазначає, що в супереч п. 1 оскаржуваного наказу № 4 від 11.01.2016 , навіть після ознайомлення з цим наказом, позивач до МКПП «Чоппроект» не з`явився, обставин, що зумовили його відсторонення від роботи не усунув, що свідчить про умисні дії позивача по ухиленню від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці. Вказує, що у матеріалах справи позивачем подано довідку від 23.12.2015 року, видану заступником директора Батуріна 0.В. яка нібито підтверджує проходження інструктажу з охорони праці та протипожежної безпеки позивачем. Звертає увагу, що у підприємства відсутній журнал реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, та відсутні будь які відомості про проходження інструктажів порядок яких визначений Наказом Державного комітету країни з питань охорони праці від 26.01 2005 року № 15 «Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою». Так у разі проходження інструктажу така інформація повинна бути відображена в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці зазначатися в ньому, крім того довідка видана [PERSON] , яка не являється директором підприємства. 23.01.2023 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що був незаконно відсторонений головою ліквідаційної комісії, а не колегіальним органом - ліквідаційною комісією у складі трьох осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути вказану справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював юристом міського комунального проектного товарситва «Чоппроект». Відповідно до наказу Чопського міського голови «Про відсторонення »від 11.01.2016 № 4, відсторонено з 11.01.2016 від роботи без збереження заробітної плати юриста [PERSON] до моменту проходження інструктажу з охорони праці та проходження перевірки знань з охорони праці. Згідно з копією рішення другої сесії сьосого скликання, 11 засіадння Чопської міської ради Закарпатсмької області №28 від 24.12.2015, припинено шляхом ліквідації Міське комунальне проектне підприємство «Чоппроект». Пуктом 2 вказаного рішення, створено ліквідаційну комісію з ліквідації Міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» у складі: Гіжан Ігор Степнович, затупник міського голови з питань житлово-комунльаного господарства - голова комісії; Мартинов Георгій Костянтинович, депутат міської ради VII скликання, - член комісії; [PERSON] , в.о. начальника Фінансово-господарського відділу, - член комісії. Відповідно до наказу Голови ліквідаційної комісії Міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» Гіжан І.С. №8 від 10.03.2016, звільнено юриста Міського комінкльного проектного підприємства «Чоппроект» Шкорку І.М. з 10 березня 2016 року у звязку з ліквідацією підприємства. Позивач в позовній заяві зазначає, що таке розпорядження є незаконним, від його проходження позивач не ухилявся і не відмовлявся. Проходження інструктажу та перевірки знань з охорони праці для юриста МКПП «Чоппроект» не є обов`язковим. Також позивачем до матеріалів справи долучено довідку МКПП «Чоппроект» від 23.12.2015, відповідно до якої позивач пройшов на підприємстві інструктаж з охорони праці та протипожежної охорони, а 23.12.2015 успішно пройшов перевірку знань з охорони праці та протипожежної охорони. Згідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі, зокрема, відмови або ухилення від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони. Згідно ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4, 5 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Згідно п. п. 5.3, 5.4 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15, керівники підприємств чисельністю менше 1000 працівників, керівники та спеціалісти служб охорони праці, члени комісій з перевірки знань з питань охорони праці підприємств проходять навчання з питань охорони праці у галузевих навчальних центрах або навчальних закладах та установах, які в установленому Типовим положенням порядку проводять відповідне навчання. Перевірка знань з питань охорони праці посадових осіб, які пройшли навчання у галузевих навчальних центрах, проводиться комісією, створеною наказом вищого органу. Посадові особи малих підприємств, де немає можливості провести навчання безпосередньо на підприємстві та створити комісію з перевірки знань з питань охорони праці, проходять навчання у навчальних закладах та установах, які в установленому Типовим положенням порядку проводять відповідне навчання. Перевірка знань з питань охорони праці таких посадових осіб проводиться комісією, створеною місцевим органом виконавчої влади або територіальним управлінням спеціально вповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці за участю представників інших органів державного нагляду за охороною праці. Відповідно до п. 3.18. указаного Типового положення організаційне забезпечення роботи комісії (організація проведення перевірки знань з питань охорони праці, оформлення, облік і зберігання протоколів перевірки знань, оформлення і облік посвідчень про перевірку знань з питань охорони праці) покладається на суб`єкт господарювання, яким проводилось навчання з питань охорони праці. Термін зберігання протоколів перевірки знань з питань охорони праці не менше 5 років. Враховуючи наведене, твердження позивача про те, що юрист МКПП «Чоппроект» не повинен проходити інструктаж і перевірку знань з охорони праці є необґрунтованими. Посилання позивача на те, що він пройшов інструктаж і перевірку знань безпосередньо на МКПП «Чоппроект» є необґрунтованим, оскільки відповідну перевірку знань здійснює комісія, створена наказом вищого органу - Чопської міської ради, що є засновником цього підприємства. Позивачем до матеріалів справи належних і допустимих доказів проходження у встановленому порядку інструктажу і перевірки знань з охорони праці на момент винесення наказу голови ліквідаційної комісії Міського комунального проектного підприємства «Чоппроект» від 11.01.2016 № 4 не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстав для скасування вказаного наказу та, відповідно, для відшкодування середнього заробітку за час відсторонення від посади немає. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Позивач в позовній заяві вказує, що він дуже сильно хвилюється відносно відсторонення його авторитет серед колег, знайомих заплямований. Завдану моральну шкоду відповідачем оцінює в розмірі 5000 грн. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п.5 вищевказаної Постанови Пленуму відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується. З огляду на викладене, суд дійшов висновку,що в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed