Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" звернулося в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4446878, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені вказаним кредитним договором. Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. В подальшому укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача [PERSON] , якому, в свою чергу, були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. 29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4446878 від 21.06.2021. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, у неї утворилась заборгованість за кредитним договором № 4446878 від 21.06.2021 в розмірі 23453 грн. 20 коп., з яких 9500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13253 грн. 20 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 700 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та понесені судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона не визнає позовних вимог, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже, не підлягають задоволенню. Позивач стверджує, що відповідач взагалі не здійснювала погашення заборгованості, проте нею було сплачено 1563,00 грн.. Крім того, проценти у розмірі 5% щодня можуть бути стягнуті позивачем з відповідача лише у межах строку кредитування, який відповідно до п 1.2 кредитного договору, складає 7 днів, а саме починається 21.06.2021 і закінчується 28.06.2021. Нарахування та стягнення з відповідача 5% щодня за користування кредитними коштами є кабальними. Сторони не погодили розмір процентів, які можуть бути нараховані та стягнуті позивачем з відповідача після надання після закінчення строку надання кредиту, визначеного п.1.2 кредитного договору. Комісія теж нарахована несправедливо та незаконно та не підлягає стягненню з відповідача. Вважає, що загальна сума заборгованості складає 13167 грн. 65 коп. (з яких 9138 грн. 00 коп. - залишок основної заборгованості (тілом кредиту), 4029 грн. 65 коп. - залишок заборгованості по сплаті процентів за кредитом). Враховуючи малозначність та типовість справи, вважає, що 7000,00 витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та понесеними витратами позивача на її розгляд. Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн.. Представник позивача - адвокат Усенко М.І. надав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, мотивуючи це тим, що відповідач не заперечує факт укладання договору. Відповідач повністю ознайомилася з умовами кредитування підписавши Анкету - заяву та паспорт споживчого кредиту № 4446878 від 21.06.2021, в пункті 3,4,5 якого викладені основні умови кредитування. Оскільки відповідач продовжила користуватись кредитними коштами після 28.06.2021, то до неї було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах, передбачену п. 2.3.1.2 кредитного договору, а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів, що було чітко прописано у кредитному договорі № 4446878 від 21.06.2021. Щодо стягнення комісії в розмірі 700 грн., то така є одноразовою винагородою і стягується відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., вважає, що такі є обгрунтованими, співмірними зі складністю справи та підтвердженими договором № 0605 від 06.05.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 4446878. Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений в п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п. 1.2. - п. 1.4. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 1000,00 грн у валюті українські гривні; кредит надається строком на 7 днів з 21.06.2021; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 28.06.2021. Комісія за надання кредиту складає 700,00 грн., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 616,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за договором - фіксована, особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2 - 2.3 договору ( п. 1.5.1 - 1.7 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. договору). Згідно із пунктом 2.2.1. договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1. - 1.5.2. договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6 договору в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2. договору). Згідно п. 6.1. договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п. 6.2. договору). Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021 сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит, а саме дату видачі кредиту - 21.06.2021, чисту суму кредиту - 10000,00 грн., проценти за користування кредитом - 616,00 грн., кількість днів у розрахунковому періоді - 7, комісію за надання кредиту - 700,00 грн., загальну вартість кредиту - 11316,00 грн.. Також у паспорті споживчого кредиту, що є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021 зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (у тому числі суму кредиту: 10000,00 грн.; строк кредитування: 7 днів; мету отримання: задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання: переказ на картковий рахунок; забезпечення не застосовується; власний платіж споживача: не передбачається. Окрім того, в анкеті-заяві на отримання кредиту № 4446878 від 21.06.2021, зазначено суму кредиту у розмірі 10000,00 грн. у валюті українська гривня, строк кредиту - 7 днів із 2021-06-21, дата повернення кредиту: 2021-06-28, сума до повернення - 11316,00 грн., складові частини сукупності вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 700,00 грн. (нараховується одноразово за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту за договором), проценти за користування кредитом - 616,00 грн. (нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом). Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» відповідач [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором L93576, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику - 21.06.2021 о 13:23, направленого на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення № 49338242 від 21.06.2021, ТОВ «Мілоан» було перераховано на рахунок відповідача [PERSON] 10000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 4446878, рахунок № [NUMBER] . Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 49338242 від 21.06.2021 [PERSON] було надано кредит у розмірі 10000,00 грн., також 21.06.2021 було здійснено нарахування комісії за оформлення кредиту у розмірі 700,00 грн., та, окрім того, у період з 22.06.2021 по 28.06.2021 відбувалось щоденне нарахування процентів згідно п. 1.5.2 договору у розмірі 88,00 грн.. Починаючи з 29.06.2021 щоденне нарахування процентів відбувалось на підставі п. 1.6 та 2.3.1.2 договору, що включала крім іншого також комісію за пролонгацію. 29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, які зазначені у реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та, відповідно, вказаних у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 6.1 договору факторингу кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення із боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 97448202,13 грн. станом на дату підписання сторонами цього договору. Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.09.2021 до договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021 ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було прийнято реєстр боржників кредитора від 29.09.2021. Загальна сума заборгованості кредитного портфелю становить 97448202,13 грн.. Відповідно до платіжної інструкції № 41765 від 29.09.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було перераховано ТОВ «Мілоан» 3863357,72 грн., призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021 без ПДВ. Відповідно до інформації, що міститься у витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 49338242 від 21.06.2021 становить 23453 грн. 20 копійок, з яких 9500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13253 грн. 20 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 700 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Як убачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 49338242 від 21.06.2021, заборгованість [PERSON] не погашена та станом на 23.06.2025 складає 23453 грн. 20 копійок, з яких 9500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13253 грн. 20 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 700 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Таким чином, зобов`язання за договором про споживчий кредит № 41765 від 29.09.2021, було повністю виконано первісним кредитором ТОВ «Мілоан», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 23453 грн. 20 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 126/1706/25 докази, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 1000,00 грн. на умовах, передбачених договором, однак [PERSON] допустила прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного договору про споживчий кредит 4446878 від 21.06.2021. Визначаючись щодо розміру загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду виписку з особового рахунку за договором про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021, відповідно до якої заборгованість [PERSON] не погашена та станом на 23.06.2025 складає 23453 грн. 20 коп.. Суд погоджується із наданим розрахунком заборгованості, оскільки вважає, що він підтверджений належними доказами. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання Твердження відповідача, про важке фінансове становище в зв`язку з хворобою матері не є тією обставиною, яка дає підстави звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Крім того, твердження відповідача, що оскільки строк кредитування, який відповідно до п. 1.2 кредитного договору від 21.06.2021, складає 7 днів, закінчився 28.06.2021, тому подальше нарахування відсотків за користування кредитними коштами є незаконним, суд до уваги не бере з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правові відносини з надання споживчого кредиту регулюються ЗУ «Про споживчий кредит». Згідно з його положеннями, кредитодавець надає визначену суму коштів, а споживач зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору. Пункт 9 ч.1 ст. 12 цього Закону передбачає, що у договорі про споживчий кредит обов`язково зазначаються денна процентна ставка, порядок її розрахунку, загальні витрати за кредитом, орієнтовна реальна річна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору. Відповідно до ст. 13 Закону договір про споживчий кредит може укладатися у паперовій або електронній формі. Примірник договору має бути наданий споживачу у спосіб, який дає можливість встановити його особу. У даному випадку індивідуальна частина договору була розміщена у персональному кабінеті позичальника. Стаття 1048 ЦК України закріплює право позикодавця на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом визначається кредитним договором і може бути фіксованою або змінюваною. Установлено, що кредит було надано строком на 7 днів - з 21.06.2021 по 28.06.2021. Пункт 2.3.1.2 договору передбачає можливість продовження строку кредитування на 1 день за умови фактичного продовження користування кредитними коштами, але не більше ніж на 60 днів загалом. Пункт 1.6 визначає стандартну процентну ставку - 5 % від залишку кредиту за кожний день користування у період пролонгації. Пільгова ставка у розмірі 2,5 % (п. 2.3.1.1) могла бути застосована за умови виконання позичальником передбачених договором дій, однак відповідач цього не здійснила. За п. 2.4.1 договору позичальник повинен був повернути кредит, проценти та комісію до 28.06.2021, а у разі пролонгації - не пізніше закінчення відповідного продовженого строку. Оскільки відповідачка не сплачувала заборгованість у встановлений строк і продовжувала користуватись коштами, пролонгація застосовувалася автоматично щоденно протягом максимально дозволеного договором періоду -від 29.06.2021 до 01.07.2021. У період пролонгації з 29.06.2021 до 01.07.2021 (60 днів) проценти нараховувалися відповідно до п.1.6 договору - за ставкою 5 % від суми кредиту. Велика Палата Верховного Суду у своїх правових позиціях наголошує, що проценти, передбачені статтею 1048 ЦК України, є платою за користування наданими коштами, а не санкцією за прострочення виконання зобов`язань. У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що можливість нарахування процентів після спливу строку кредитування залежить від того, чи передбачено договором їх як плату за користування або як відповідальність за прострочення в розумінні статті 625 ЦК України. Аналіз умов договору у даній справі показує, що сторони передбачили можливість нарахування процентів за період фактичного користування кредитом після спливу первісного строку, а також встановили механізм автоматичної пролонгації на строк не більше до 60 днів. У даному випадку договір передбачав пролонгацію, а тому вказані позивачем проценти є передбаченою договором платою за користування коштами. Оскільки відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами та не виконала свого обов`язку щодо погашення боргу, застосування процентної ставки періоду пролонгації є правомірним та відповідає узгодженим сторонами умовам. На підставі викладеного суд вважає, що нарахування процентів у період пролонгації є законним та відповідає умовам кредитного договору. Щодо стягнення комісії в розмірі 700 грн., то така є одноразовою винагородою і стягується відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, з яким відповідач була ознайомлена і який вона підписала. Отже, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи № 126/1706/25, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачем кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021 в сумі 23453 грн. 20 копійок, з яких 9500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13253 грн. 20 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 700 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами договору про споживчий кредит № 4446878 від 21.06.2021 відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025; акт наданих послуг № 2059 від 23.06.2025, згідно якого сума наданих послуг відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025 складає 7000,00 грн, детальний опис наданих послуг від 23.06.2025 до акту № 2059 від 23.06.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025. На підставі зазначеного, представник позивача адвокат Усенко М.І. просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 гривень. Суд, зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних матеріалів з урахуванням усталеної практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а також враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного,

Outcome: approved