Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

01.10.2025 до Софіївського районного суду за підсудністю із Тернівського районного суду міста Кривого Рогу згідно ухвали від 10.09.2025 надійшов цивільний позов представника позивача Пархомчука С.В., який діє в інтересах ТОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до відповідача [PERSON] згідно вимог якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 у розмірі 6560,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №1487455 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису. Згідно умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит в сумі 2 000,00 грн., строком на 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка -1,9% в день. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] . 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 року укладеним з [PERSON] 07.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 до ТОВ ТОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 6560,00 грн.. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 року в сумі 6560,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 4560,00 грн., а також судовий збір у сумі 2422,00 гривень. Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача просив розгляд справи здійснити без виклику сторін, а в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Також, 28.10.2025 року надав суду заяву про розподіл судових витрат в якій просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, розгляд якої просив вирішити без виклику сторін, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, поважність причин своєї неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що 22.01.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір №1487455 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (а.с.11-15). Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало клієнту кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності: сума кредиту 2000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 21.02.2021. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, знижена процентна ставка становить 0,01 % в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 693,50 % річних, за зниженою ставкою 3,65 % річних. Відповідно до п. 2.1. кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору. (п. 4.1 договору). Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1487455 та графік платежів до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1487455 підписаний клієнтом [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М598 22.01.2021 о 17:10:27. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна», клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з яким укладений договір №1487455 від 22.01.2021 ідентифікований товариством «Лінеура Україна», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/, 22.01.2021 на мобільний номер телефону [NUMBER] наданий одноразовий ідентифікатор М598 (а.с. 21). З листа № 2643_250702150939 від 02.07.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» слідує, що 22.01.2021 о 17:12:05 успішно перераховані кошти в сумі 2000,00 грн. на платіжну карту маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-78365217, призначення платежу: зарахування 2000,00 грн. на карту [NUMBER] (а.с.34). Отже, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 грн. 07.09.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» уклали договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1487455 від 22.01.2021, укладеним з [PERSON] (а.с.26-29). Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021від 07.09.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1487455 від 22.01.2021 в сумі 6560,00 грн., з яких 2000,00 грн. - сума заборгованості за залишком по тілу кредиту, 4560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20). 07.09.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021, укладеним з [PERSON] (а.с.22-23). Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужується), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1487455 від 22.01.2021 в сумі 6560,00 грн., з яких 2000,00 грн. - сума заборгованості за залишком по тілу кредиту, 4560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). 13.06.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій зазначено, що на підставі договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп», та на підставі договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року між ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» право вимоги заборгованості за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 відступлене ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», а також інформацію про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 6560,00 грн., яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити (а.с. 17). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1487455 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №1487455 від 22.01.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за договором станом на 12.06.2025 становить 6560,00 грн, що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн., за відсотками в розмірі 4560,00 грн. Станом на 12.06.2025 заборгованість за договором №1487455 від 22.01.2021 не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів не здійснювалося (а.с.18). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.01.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 1487455 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого кредитний договір розміщений в особистому кабінеті відповідача, йому надані кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн. шляхом переказу на його картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладений згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача, оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна». Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Після підписання кредитного договору у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 року ТОВ «Лінеура Україна», відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп». Згідно з договором № 2-07/09/2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», а тому позивач набув право вимоги до [PERSON] в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав на правомірних підставах. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити у повному обсязі. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. надані копії договору про надання правової допомоги від 09.07.2025; акту про отримання правової допомоги з детальним описом робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Пархомчуком С.В. та розрахунком їх вартості; рахунку № 21.10.2025-34 від 21.10.2025 на оплату послуг в розмірі 10 500 грн; платіжної інструкції № 1035 від 21.10.2025 на суму 10 500 грн. (а.с.24-25,66-70). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10 500,00 грн. на переконання суду є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи із засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: partial