Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21405,62 грн, яка складається з наступного: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9738,25 грн, загальний залишок заборгованості за процентами 11667,37 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 06.02.2023 будучи клієнтом банку, відповідач уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101675714581478 щодо надання останньому кредиту у розмірі 10000,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 05.02.2026) зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно. Станом на 01.04.2025 заборгованість відповідача за даним договором складає 21405,62 грн. Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 31.10.2024 на 10:30 годин. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався. У відзиві на позовну заяву відповідач просить частково задовольнити позов та стягнути з нього заборгованість в сумі 10000,00 грн, в іншій частині - відмовити; звільнити його від сплати судових витрат на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". 23.12.2025 у судове засідання з`явився відповідач, який у наданих поясненнях позовні вимоги визнав в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 11667,37 грн, просив відмовити, оскільки між ним та позивачем не було досягнута домовленість про розмір процентів за користування кредитними коштами. Позивач у судове засідання не з`явився, у поданому клопотанні просить розглянути справу за відсутністю його представника. 23.12.2025 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 30.12.2025 на 14:30 годин. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2022 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", шляхом підписання анкети-заяви. 06.02.2023 відповідач звернувся до АТ "Акцент-Банк" з заявою про надання послуги "Швидка готівка" №АВН0СТ155101675714581478, в якій просив надати йому кредит за послугою «Швидка готівка» на таких умовах: вид кредиту - послуга "швидка готівка" (п.1); тип кредиту кредит строковий (п.2); мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг (п.3); сума кредиту - 10000,00 грн (п.4); строк кредиту - 36 місяців з 06.02.2023 по 05.02.2026 включно (п.5); процентна ставка (фіксована) - 85% на рік (п.6); розмір щомісячного платежу 780,62 грн (п.7); платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту [NUMBER] (п.9); загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 28103,02 грн (п.10). Наведені умови договору також узгоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту "Швидка готівка". Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит дата видачі: 02.06.2023, дата платежу: з 06.03.2023 по 05.02.2026, усього 36 періодів; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 28103,02 грн; сума кредиту за договором 10000 грн; проценти за користування кредитом 18103,02 грн; реальна річна процентна ставка 129,87 % річних. На виконання умов кредитного договору позивачем перераховано відповідачу 10000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.27956645.46671.65455 від 06.02.2023. Виписка по картці за період з 06.02.2023 по 18.08.2025 свідчить про те, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за кредитним договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 01.04.2025 становить 21405,62 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9738,25 грн, загальний залишок заборгованості за процентами 11667,37 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом до суду з даним позовом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що між ним та позивачем не було досягнуто домовленість про розмір процентів за користування кредитними коштами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20. Матеріалами справи встановлено, що для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, сторони узгодили всі істотні умови договору, в тому числі і проценти за користування кредитом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем не спростовано правомірність спірного кредитного договору. Таким чином, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надав свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів. Наданий позивачем розрахунок заборгованість свідчить про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором №АВН0СТ155101675714581478 від 06.02.2023 свідчить про те, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.04.2025 становить 21405,62 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9738,25 грн, загальний залишок заборгованості за процентами 11667,37 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його обґрунтованим та арифметично правильним. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок не надано. Станом на час розгляду даної справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення спірної заборгованості. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд враховує наступне. Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір"). [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК №1025106 від 13.12.2018. Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, з урахуванням приписів ч.6 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved