Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

02.09.2025 року АТ «ПУМБ», через представника Супрун Є.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24.11.2020 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір № 1001742650501, за яким АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 20400,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Крім того, 10.02.2021 року АТ «ПУМБ» уклало з відповідачем кредитний договір № 2001811138201. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит відповідачу у розмірі 19 911,81 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. АТ «ПУМБ» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами та надало кредитні кошти. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договорами належним чином не виконує. Тому станом на 07.05.2025 року у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 36 260,82 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. У зв`язку з цим АТ «ПУМБ» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у вказаному розмірі, а також судові витрати по сплату судового збору. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвала про відкриття провадження надіслана відповідачу 08.09.2025 року, та повернута до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Окрім цього, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Постанова ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), КГС ВС від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 24.11.2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001742650501, за яким АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 20400,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Строк кредиту 24 місяці, процентна ставка 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1,99%. Факт надання кредитних коштів позивачем відповідачу підтверджується платіжною інструкцією від 24.11.2020 року, призначення платежу - надання кредитних коштів по договору № 1001742650501 від 24.11.2020 року. Крім того, 10.02.2021 року АТ «ПУМБ» уклало з відповідачем кредитний договір № 2001811138201. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит (кредитний ліміт) відповідачу у розмірі 19 911,81 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Процентна ставка 47,88 %. АТ «ПУМБ» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами та надало кредитні кошти. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договорами належним чином не виконує, станом на 07.05.2025 року у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 36 260,82 грн. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами, а також факт надання кредитних коштів відповідачу. Враховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеними з банком договорами не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 36 260,82 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved