Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю надійшла позовна заява ПрАТ «СК «Універсальна» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з вини відповідача, яка керувала транспортним засобом марки «ВАЗ», трапилася ДТП за участю транспортного засобу марки «Renault», внаслідок якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у позивача, який виплатив потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 16300,00 гривень. Оскільки відповідач після скоєння ДТП залишила місце ДТП та вжила алкогольні напої, у позивача виникло право подати регресний позов про стягнення фактично виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін. У наданий в ухвалі суду строк від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Натомість від представника відповідача - адвоката Солода В.М. надійшла заява про визнання позову у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із розглядом справи судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з копією постанови Чорнобаївского районного суду Черкаської області від 30 січня 2024 року у справі № 709/81/24 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки (а.с. 22). Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що відповідач 28 грудня 2023 року о 16:55 по вул. Сташенка у с. Скородистик Золотоніського району Черкаської області керувала автомобілем «ВАЗ 21043» (д.н.з. [NUMBER] ) і при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Duster» (д.н.з. [NUMBER] ), який рухався назустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальні збитки. В подальшому відповідач залишила місце ДТП, до якої вона причетна, а також вживала алкоголь. Огляд на стан сп`яніння з її згоди у встановленому законом порядку проводився на алкотестер «Драгер» під відеофіксацію. Своїми діями відповідач порушила вимоги п.п. 2.10 (а), (є), 13.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Відповідно до копії полісу від 23 серпня 2023 року № ЕР-216420723 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач, як страхувальник, застрахувала транспортний засіб марки «ВАЗ 21043» (д.н.з. [NUMBER] ) у позивача, як страховика (а.с. 23). 29 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП, (а.с. 15) та надав пояснення (а.с. 16-17). Цього ж дня складено акт огляду транспортного засобу марки «Renault Duster» (д.н.з. [NUMBER] ), де зафіксовано механічні пошкодження (а.с. 23-25). Згідно з копією ремонтної калькуляції від 02 січня 2024 року загальна вартість ремонту транспортного засобу марки «Renault Duster» (д.н.з. [NUMBER] ) після вирахувань становить 16327,05 гривень (а.с. 25-26). З копії аварійного сертифікату вбачається, що з потерпілою стороною, тобто [PERSON] , досягнуто згоду щодо суми збитку та суми страхового відшкодування у розмірі 16300,00 гривень (а.с. 27-28). Згода [PERSON] на виплату страхового відшкодування у розмірі 16300,00 гривень також підтверджується копією його заяви (а.с. 27). Факт виплати відповідачем [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 16300,00 гривень підтверджується копією платіжної інструкції від 03 січня 2024 року № 21593 (а.с. 28). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином відповідач є винуватицею ДТП, що трапилась 28 грудня 2023 року за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 21043» (д.н.з. [NUMBER] ) під її керуванням та транспортного засобу марки «Renault Duster» (д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб в силу приписів ч. 1 ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на підставі ч. 2 цієї статті Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Між сторонами склались правовідносини, що регулювалися положеннями діючого на момент виплати страхового відшкодування (03 січня 2024 року) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон). Згідно зі ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Пунктом «в» 38.1.1, 38.1. ст. 38 цього Закону передбачалося, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З огляду на те, що відповідач, будучи винною у скоєнні ДТП, залишала місце ДТП та після цього вживала алкогольні напої, у позивача в силу процитованих вище положень законодавства виникло право регресної вимоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу у повному обсязі, як таких, що доведені належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. У зв`язку із визнанням відповідачем позову половину судового збору, що становить 1211,20 гривень (2422,40 / 2), слід повернути позивачу з державного бюджету, а іншу половину стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved