Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк УБТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогобицький долотний виробничий комплекс ДДЗ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальна бурильна техніка" про стягнення заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги, в якому просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за договорами поворотної фінансової допомоги в розмірі 4 383 535 гривень 33 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 84 000 гривень та судові витрати в розмірі 15 745 гривень. Позов мотивує тим, що в період з 02 червня 2020 року по 07 жовтня 2021 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка» було укладено наступні договори поворотної фінансової допомоги: договір поворотної фінансової від 02.06.2020 на суму 1 910 270 грн. строк повернення до 01.10.2023 року ; договір поворотної фінансової допомоги від 07.05.2021 на суму 500 000 грн. строк повернення до 01.05.2023 року; договір поворотної фінансової допомоги від 05.10.2020 на суму 1 500 000 грн.- строк повернення до 01.10.2021 року. Він належним чином виконав свої зобов`язання та здійснив переказ коштів у визначених договорами розмірах, що підтверджується копіями банківських квитанцій. В подальшому, 05 липня 2022 року на підставі рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка», останнього було перетворено шляхом виділення в дві юридичні особи Товариство з обмеженою відповідальністю « Технопарк УБТ » та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький долотний виробничий комплекс «ДДЗ». Внаслідок цих дій, ТОВ «Технопарк УБТ» та ТОВ « ДДВК ДДЗ» стало правонаступниками позичальника у договірних зобов`язаннях. Таким чином, відбулась заміна боржника з ТОВ «УБТ» на ТОВ «Технопарк УБТ» та ТОВ «« ДДВК ДДЗ». 24 липня 2023 року TOB «Технопарк УБТ» було здійснено погашення за Договором №1 від 02.06.2020 року на суму 1 000 000 грн, а 24 жовтня 2023 здійснено погашення на суму 910 270 грн. Жодних інших сум від Відповідачів на погашення своїх боргових зобов`язань перед Позивачем не надходило. Розділом 7 Договорів поворотної фінансової допомоги передбачена відповідальність за порушення умов договору. Так, за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством. У випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. З огляду на викладені обставини, Відповідачами порушено свої зобов`язання в наступному обсязі: За Договором 1 порушено строк повернення коштів на суму 1 910 270 грн з 01.06.2023р. по 24.07.2023р., на суму 910 270 грн з 24.07.2023р. по 24.10.2023р. За Договором 2 - порушено строк повернення коштів на суму 1 500 000 грн з 01.10.2021р. по 15.03.2024р. За Договором 3 - порушено строк повернення коштів на суму 500 000 грн з 01.05.2023р. по 15.03.2024р. Розраховуючи розмір заборгованості, позивач виходив з наступного. За Договором №1- відповідачі мають сплатити на користь Позивача заборгованість відповідно до положень розділу 7 Договору (пунктів 7.1. та 7.2.), а саме за порушення строків повернення коштів на суму 1 910 270 грн. з 01.06.2023р. по 24.07.2023р. 154 606 гри 48 коп. (13 298,84 (інфляційне збільшення) + 141 307,64 (штрафні санкції)) та на суму 910 270 грн. з 24.07.2023р. по 24.10.2023р. - 99 658 грн. 34 коп. (1 040, 04 (інфляційне збільшення) + 98 658, 30 (штрафні санкції)). Таким чином, загальний розмір заборгованості за Договором №1 складає 254 264 грн 82 коп. За Договором №2 -відповідачі мають повернути на користь Позивача суму позики в розмірі 1 500 000 грн. та сплатити заборгованість відповідно до положень розділу 7 Договору (пунктів 7.1. та 7.2.), а саме за порушення строків повернення коштів на суму 1 500 000 грн з 01.10.2021р. по 15.03.2024р. Станом на 15.03.2024р. така сума становить 1 943 712 грн. 26 коп. (556 156 грн 68 коп. (інфляційне збільшення) + 1 387 555 грн 58 коп. (штрафні санкції)). Таким чином, загальний розмір заборгованості за Договором №2 складає 3 443 712 грн. 26 коп. За Договором №3 - відповідачі мають повернути на користь Позивача суму позики в розмірі 500 000 грн. та сплатити заборгованість відповідно до положень розділу 7 Договору (пунктів 7.1. та 7.2.), а саме за порушення строків повернення коштів на суму 500 000 грн. з 01.05.2023р. по 15.032024. Станом на 15.03.2024р. така сума становить 185 558 грн. 25 коп. (13 551 грн. 96 коп. (інфляційне збільшення) + 172 006 грн. 29 коп. (штрафні санкції)). Таким чином, загальний розмір заборгованості за Договором №3 складає 695 558 грн. 25 коп. Загальна заборгованість за договорами поворотної фінансової допомоги, яка підлягає стягненню на думку позивача з відповідачів становить 4 383 535 грн.33 копйок. Оскільки, відповідачами порушено зобов`язання з повернення грошових коштів за Договорами поворотної фінансової допомоги, відтак позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. З вищенаведених підстав просить суд задоволити позов. Ухвалою суду від 21.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче провадження. 05.04.2024 року від ТОВ «« ДДВК ДДЗ » надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що останній позовні вимоги не визнає з тих підстав, що позивач безпідставно вживає відносно відповідачів термін « правонаступники» та « заміна боржника» та не дає правову оцінку процедурі виділу, оскільки до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пре`явити вимогу до основного боржника. Однак жодних документів, щодо звернень до основного боржника, позивачем не долучено. Крім того зазначає, щодо в порушення вимог п.1 ст.1 Закону України від 16.06.2020 № 691-20 « Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами ( позиками) у період дії карантину та в порушення вимог п.18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення «Цивільного кодексу України, де у період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), позивачем завідомо безпідставно нараховано неустойку ( пеню), 3% річних, інфляційні та будь-які інші платежі, що підтверджує недобросовісну поведінку позивача та зловживання ним процесуальними правами. Це проявляється і у тому, що позивач особисто підписав розподільчий баланс ТОВ « Універсальна бурила техніка» і йому достеменно було відомо, що зобов`язання перед ним на основі договорів поворотної фінансової допомоги перейшло до «Технопарк УБТ» , відтак позов поданий ТОВ «ДДВК ДДЗ» є необґрунтований , а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. 05.04.2024 року від ТзОВ «Технопарк УБТ » надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що останній позовні вимоги не визнає з тих підстав, що [PERSON] перебував на посаді Генерального директора ТОВ « Унверсальна бурильна техніка» у період з 19.07.2019 року по 31.03.2023 року та підписував договори поворотної фінансової допомоги « сам із собою» ( як керівник). По договору поворотної фінансової допомоги від 02.06.2020 року на суму 1 910 270.00 грн. між ТОВ « Технопарк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 від 01.09.2022 року, у якій було зафіксовано банківські реквізити позикодавця, і саме на підставі цієї додаткової угоди був здійснений платіж на користь позивача. Натомість додаткові угоди щодо двох інших договорів поворотної фінансової допомоги не укладалися, оскільки позивач відмовився від їх підписання. З будь-якими письмовими вимогами до ТОВ « Технопарк УБТ» позивач не звертався. Така недобросовісність поведінки позивача ТОВ « Технопарк УБТ» вбачає підстави для визнання усіх договорів про поворотну фінансову допомогу , що є предметом даного позову недійсними. Крім того зазначає, щодо в порушення вимог п.1 ст.1 Закону України від 16.06.2020 № 691-20 « Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами ( позиками) у період дії карантину та в порушення вимог п.18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення « Цивільного кодексу України , де у період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), позивачем завідомо безпідставно нараховано неустойку ( пеню), 3% річних, інфляційні та будь-які інші платежі. А відтак просить в задоволенні позовних вимог відмовити. 30.04.2024 року від представника позивача адвоката Скирда В.Є. надійшла відповідь на відзив відповідачів, з якого вбачається , що останній не погоджується з викладеними в них твердженнями, оскільки відповідачі не правильно тлумачать положення чинного законодавства і обставини вказаної справи. 14.05.2024 від ТОВ «« ДДВК ДДЗ» надійшли письмові пояснення щодо пред`явлених вимог позивача. 14.05.2024 від ТзОВ «Технопарк УБТ» надійшли письмові заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень. 04.06.2024 від ТзОВ «Технопарк УБТ» надійшло клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на запитання. 04.06.2024 року від ТОВ « Універсальна бурильна техніка» надійшло клопотання про залучення їх до справи як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «ДДВК ДДЗ», оскільки ТОВ «УБТ « є юридиною особою з якою відбувся виділ 2 юридичних осіб : ТОВ «ДДВК ДДЗ» та ТОВ « Технопарк УБТ», і внаслідок виділу, на підставі розподільчого балансу, сума грошових зобов`язань по договорах поворотної фінансової допомоги перейшла до ТОВ « Технопарк УБТ» Ухвалою суду від 20.08.2024 року ТОВ « Універсальна бурильна техніка» залучено до справи як третю особу, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «ДДВК ДДЗ» 09.12.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача адвокат Скирда В.Є. в судове засідання не з`явився, так як з технічних причин не мав можливості вийти на відеозв`язок. Однак позивач просив проводити розгляд справи за відсутності його представника. Представник відповідача ТзОВ « Технопарк УБТ» - адвокат Сорока О.Є. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Представник відповідача ТзОВ « ДДВК ДДЗ» - адвокат Сердюк Т.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Фактичні обставини справи Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Універсальна Бурильна техніка» в особі генерального директора Ченського Олександра Андрійовича та фізичною особою [PERSON] укладено договір поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.1 даного договору, Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (надалі - Поворотна допомога), а останній зобов`язується повернути поворотну допомогу у визначений цим договором строк. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується). Сума Поворотної допомоги становить 1 910 270 грн. Пунктом 4.1 передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.06.2021. Пунктом 7.2 передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 05.06.2020 [PERSON] здійснив перерахування 1 910 270 грн. на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору від 02.06.2020, без ПДВ. Згідно з додатковим договором № 1 до договору про поворотну фінансову допомогу від 02.06.2020 від 01.06.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна Бурильна техніка» в особі генерального директора Ченського Олександра Андрійовича та фізичною особою [PERSON] , змінено п. 4.1 Договору та викладено його в наступній редакції: «п. 4.1 Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01 червня 2022 року". Згідно з додатковим договором № 2 до договору про поворотну фінансову допомогу від 02.06.2020 від 01.06.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю « Універсальна Бурильна техніка « в особі генерального директора Ченського Олександра Андрійовича та фізичною особою [PERSON] , змінено п. 4.1 Договору та викладено його в наступній редакції: п. 4.1 Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01 червня 2023 року". 24.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю „ Технопарк УБТ» здійснило сплату грошових коштів на рахунок [PERSON] на суму 1 000 000 грн., та 24.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопарк УБТ « здійснило сплату грошових коштів на рахунок [PERSON] на суму 910 270 грн. 05.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна Бурильна техніка» в особі генерального директора Ченського Олександра Андрійовича та фізичною особою [PERSON] укладено договір поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.1 даного договору, Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (надалі - Поворотна допомога), а останній зобов`язується повернути поворотну допомогу у визначений цим договором строк. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується). Сума Поворотної допомоги становить 1 500 000 грн. Пунктом 4.1 передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.10.2021 включно. Пунктом 7.2 передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Відповідно до платіжного доручення від 08.10.2020 [PERSON] здійснив перерахування 1 500 000 грн. на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору від 05.10.2020, без ПДВ. 07.05.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю „Універсальна Бурильна техніка» в особі генерального директора [PERSON] та фізичною особою [PERSON] укладено договір поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.1 даного договору, Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (надалі - Поворотна допомога), а останній зобов`язується повернути поворотну допомогу у визначений цим договором строк. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується). Сума Поворотної допомоги становить 500 000 грн. Пунктом 4.1 передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.05.2022 включно. Пунктом 7.2 передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Відповідно до заяви на переказ готівки № ПН45730 від 12.05.2021 [PERSON] здійснив перерахування 498 504 грн. 49 коп. на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: оплата згідно договору поворотної фінансової допомоги від 07.05.2021. Згідно з додатковим договором № 1 до договору про поворотну фінансову допомогу від 07.05.2021 від 01.05.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Універсальна Бурильна техніка» в особі генерального директора Ченського Олександра Андрійовича та фізичною особою [PERSON] , змінено п. 4.1. Договору та викладено його в наступній редакції: „п. 4.1 Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01 травня 2023 року". 05 липня 2022 року на підставі рішення єдиного учасника ТОВ « УБТ» було перетворено шляхом виділення в дві юридичні особи- Товариство з обмеженою відповідальністю « Технопарк УБТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю « Дрогобицький долотний виробничий комплекс ДДЗ « Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (ст.14п.14.1п.п.14.1.257 Податкового кодексу України). За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики (Постанова КЦС ВС від 27.03.2023 у справі № 357/1771/21). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розрахунковий документ у вигляді видаткового касового ордеру або платіжного доручення про отримання грошових коштів із відображенням призначення платежу є документом, який посвідчує виникнення договірних правовідносин, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно із ч. 1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 12.02.2020 при розгляді справи №381/4019/18, провадження № 14-729цс19, Велика Палата Верховного Суду зазначила: операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046«Договір позики» глави 71 Цивільного кодексу України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14 та від 13.12.2017 у справі № 6-996цс17 й підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Таким чином, поворотна фінансова допомога може бути надана лише на підставі договору, в якому обов`язково має бути зазначено про строк її повернення та про відсутність нарахування процентів або інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, а отже позивачем обов`язково має бути наданий такий договір на підтвердження власних позовних вимог та щодо суті і природи правовідносин, які виникли між сторонами. В іншому ж випадку за умови відсутності укладеного в письмовій формі між сторонами договору, мова може йти лише про безповоротну фінансову допомогу, як те передбачено абзацом першим пп. 14.1.257 ПК України, умовами надання якої не передбачено ані самого повернення коштів, ані строку повернення (Постанова КЦС ВС від 09.08.2023 у справі №755/16831/19). Що стосується заперечень відповідачів щодо пред`явлення позову до основного боржника, то суд зазначає, що такі суперечать усталеній практиці Верховного Суду. Так, в Постанові Верховного Суду від 01.11.2023р. по справі № 456/5490/21 було надано детальне тлумачення правомочності кредитора та правових наслідків виділу зі складу боржника нових юридичних осіб: Товариство, створене внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов 'язаннями товариства, з якого здійснено виділ, які згідно з розподільним балансом не перейшли до товариства, створеного внаслідок виділу. Якщо внаслідок виділу створено декілька товариств, вони несуть субсидіарну відповідальність спільно з товариством, з якого здійснено виділ, солідарно. Отже, оскільки внаслідок виділу зберігається і юридична особа, з якої було здійснено виділ, і створюється нова юридична особа, в законі закріплено положення про взаємну субсидіарну відповідальність зазначених юридичних осіб за зобов`язаннями, боржником за якими була юридична особа, з якої здійснено виділ, та які існували перед виділом. Згідно із частинами першою та другою статті 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а в разі пред`явлення позову - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. У разі недотримання цих вимог особою, яка несе субсидіарну відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора (частина четверта статті 619 ЦК України). Отже кредитор може пред`явити вимогу в досудовому порядку або звернутися до суду з окремим позовом до субсидіарного боржника в порядку позовного провадження. Тобто, кредитор може скористатись двома способами захисту своїх прав, а саме 1) пред`явити вимогу в досудовому порядку або 2) звернутися до суду з окремим позовом до субсидіарного боржника в порядку позовного провадження. Оскільки процедура досудового врегулювання спору відносно такої категорії справ не встановлена, відтак не може позбавити особу права на звернення до суду із позовом, про що свідчить безпідставність таких заперечень з боку відповідачів . За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінка суду. У матеріалах справи наявні договора між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка» , а саме договір поворотної фінансової від 02.06.2020 на суму 1 910 270 грн. строк повернення до 01.10.2023 року ; договір поворотної фінансової від 07.05.2021 на суму 500 000 грн. строк повернення до 01.05.2023 року; договір поворотної фінансової допомоги від 05.10.2020 на суму 1 500 000 грн.- строк повернення до 01.10.2021 року. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 05.06.2020 [PERSON] здійснив перерахування 1 910 270 грн на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору від 02.06.2020, без ПДВ. Відповідно до платіжного доручення від 08.10.2020 [PERSON] здійснив перерахування 1 500 000 грн на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору від 05.10.2020, без ПДВ. Відповідно до заяви на переказ готівки № ПН45730 від 12.05.2021 [PERSON] здійснив перерахування 498 504 грн. 49 коп. на рахунок ТОВ „УБТ", призначення платежу: оплата згідно договору поворотної фінансової допомоги від 07.05.2021. Однак судом встановлено, і те, що 24.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопарк УБТ» здійснило сплату грошових коштів на рахунок [PERSON] на суму 1 000 000 грн, та 24.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопарк УБТ « здійснило сплату грошових коштів на рахунок [PERSON] на суму 910 270 грн., про що свідчить що поворотна фінансова допомога згідно договору від 02.06.2020 року на суму1 910 270 грн. повернута. Вище вказані обставини позивачем не заперечуються. Оцінюючи матеріали справи на відповідність їх нормам чинного законодавства, суд вважає, що договір поворотної фінансової від 07.05.2021 на суму 500 000 грн. та договір поворотної фінансової допомоги від 05.10.2020 на суму 1 500 000 грн. у розумінні вимог ст. 1047 ЦК України є належними доказами у справі в підтвердження наявності боргових зобов`язань відповідачів перед позивачем на суму 2 000 000,00 гривень. Доказів виконання відповідачем зобов`язань з повернення отриманої поворотної фінансової допомоги матеріали справи не містять. Враховуючи розмір заявленої до стягнення суми основного боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07.05.2021 на суму 500 000 грн. та договором поворотної фінансової допомоги від 05.10.2020 на суму 1 500 000 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідачів пені, інфляційних витрат , суд зазначає наступне. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями частини 1 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. ь Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями частин 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 7.2 вище вказаних договорів сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Водночас, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває й на даний час. З огляду на вимоги пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів пені та інфляційних втрат за період: за договором поворотної фінансової від 02.06.2020 на суму 1 910 270 грн. з 01.06.2023р. по 24.07.2023р. та з 24.07.2023р. по 24.10.2023р., за договором поворотної фінансової від 07.05.2021 на суму 500 000 грн. з 01.05.2023 року по 15.03.2024 року, за договір поворотної фінансової допомоги від 05.10.2020 на суму 1 500 000 грн. з 01.10.2021 року по 15.03.2024 року, оскільки їх нарахування здійснено позивачем у період дії воєнного стану в Україні, під час якого позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позики. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів пені та інфляційних витрат в розмірі 2 383 535 грн. задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат". Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19). В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 84 000 грн. до матеріалів справи надано розрахунок суми судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи. Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, розгляд справи в порядку загального позовного провадження, складність справи, виходячи з критеріїв виправданості, розумності розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що з відповідачів підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 84 000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 7 570 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial