Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач), в особі представника Дашко Володимира Миколайовича, через систему «Електронний суд» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.08.2024 у розмірі 42011,10 грн., з яких: 36746,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5264,90 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2021здійснено ідентифікацію клієнта [PERSON] підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу «Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 09.08.2024 підписав Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. Після чого із відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 09.08.2024 про надання строкового кредиту у розмірі 45000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%. Додатково із відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний Графік кредиту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.09.2025 має заборгованість - 42011.10 грн., яка складається з: 36746.20 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5264.90 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, яку позивач отримав через систему «Електронний суд» (а.с.59). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав клопотання про надання розстрочки за кредитом та не нараховувати йому відсотки за кредитом, у зв`язку з тим, що він являється військовослужбовцем. (а.с. 61-64). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Станом на 09.01.2026 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.04.2021 відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 23-32). Відповідно до вказаної заяви, відповідач який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням даної Заяви приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання даної Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Також, підписавши заяву відповідач вказав, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщено на офіційному веб-сайті банку https://privatbank.ua/terms, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направленням повідомлення про одержання). 09.08.2024 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 45000 грн. на строк 36 місяців, з встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 36,38% річних. Загальні витрати за кредитом становили 25069,04 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 70069,04 грн. (а.с.33-38). Відповідно до графіку платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою»), кредит надавався відповідачу на 36 місяців, а також зазначенням суми яку необхідно було внести відовідачу (а.с. 38 на звороті-41). Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, графік кредиту, які містять зазначення розміру відсотків за користування кредитом та графік погашення заборгованості, а також реквізити для погашення заборгованості за кредитним договором №24080900015130 від 09.08.2024 (а.с. 42-47) Як вбачається з матеріалів справи, на вищевказаних документах міститься підпис відповідача, відповідач був ознайомлений з механізмом кредитування та вартістю кредиту. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача станом на 22.09.2025 заборгованість становить 42011,10 грн., яка складається із: 36746,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5234,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.18-19) Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Договір), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено, що 09.08.2024 сторони домовились про те, що при наданні банком будь-яких послуг позичальнику, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Статтею 11ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих процентів за його користування. Відповідно до частини другоїстатті 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 1049,1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 09.08.2024 здійснювалось використання кредитних коштів, які банку не були повернуті. Факт отримання грошових коштів в сумі 45000 грн. відповідачем не оспорюється. Водночас, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки «Форми 5» №1505 від 15.06.2025 молодший лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ [NUMBER] з 25.05.2025 (а.с.62). Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 .18.2018 у справі №522/12270/15, від 11.12.2019 у справі №521/7927/16-ц, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21. Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Згідно з пункту 12 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовець строкової військової служби, військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, особа офіцерського складу, яка проходить кадрову військову службу, особа офіцерського складу, яка проходить військову службу за призовом, військовослужбовець, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якого засуджено до тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та члени його сім`ї права на пільги не втрачають. З огляду на вищезазначене, [PERSON] як військовослужбовець, підлягає звільненню від сплати заборгованості за відсотками за кредитним договором №б/н від 09.08.2024. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 09.08.2024, яка підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» становить 36746,20 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту. Щодо клопотання про надання розстрочення виконання рішення, суд виходить з наступного Відповідач просить розстрочити виконання рішення, посилаючись на те, що він на сьогоднішній день тимчасово не має можливості здійснювати оплату по кредиту у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі та його фінансові можливості тимчасово обмежені. У зв`язку з об`єктивними обставинами його фінансове становище погіршилося та він наразі не має достатнього заробітку для виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі відповідно до кредитного договору. Також зазначив що його сім`я перебуває на його утриманні, має неповнолітню доньку, а дружина на даний час не працює. Тому просить суд надати йому розстрочку на виконання рішення терміном на 12 місяців. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (п.2 ч. 7 ст. 265, ч. 1 ст. 267 ЦПК України). Згідно статті 435 ЦПК України, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч. 3,4 ст. 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч. 5 ст. 435 ЦПК України). Суд, беручи до уваги соціальний аспект та ті виклики, що постали перед українським суспільством, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вважає необхідним розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача терміном на п`ять місяців. Суд бере до уваги, що кредитор має право на виконання судового рішення та повернення кредитних коштів. Водночас відповідач опинився у скрутному матеріальному становищі, має на утримані неповнолітню доньку та дружину. Відповідно негайне виконання рішення пов`язане із об`єктивними перепонами та може призвести до несправедливих наслідків для боржника. Суд вважає, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданням цивільного судочинства, та превалює над будь-якими міркуваннями. Суд вважає, що причини надання розстрочки виконання рішення, на які посилається відповідач є такими, що заслуговують на увагу, та відповідно ухвалив допустити розстрочку виконання рішення на п`ять місяців зі сплатою суми боргу рівними платежами по 7349,24 грн. щомісячно (7349,24 грн.*5 = 36746,20 грн.). Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.2ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (87,47%) з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2118,87 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial