Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

18.09.2025 позивач [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що сторони з 01.06.2021 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружжя спільних дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 07.08.2025 року, спільного господарства сторони не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.09.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.10.2025 до суду надійшла заява від відповідача, у якій вона просила надати сторонам строк для примирення. 17.10.2025 ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука клопотання відповідача було задоволено та сторонам у справі було надано двомісячний строк для примирення. Сторони за час наданий судом для примирення спір не врегулювали, примирення не досягли. Позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву від 05.01.2026, в якій просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, причина неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Суд встановив, що 01.06.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2021, актовий запис № 360. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню, то судові витрати по сплаті позивачем судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved