Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

27 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів.В обгрунтування позову покликається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.02.2012 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 400 грн, починаючи з 0 06.02.2012, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дитини. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Їх недостатньо для дотримання необхідного матеріального рівня утримання дитини, у зв`язку з чим, значна частина витрат лягла на позивача. Відповідач має постійний та стабільний дохід, а дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для духовного, морального та соціального розвитку. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати додаткову фінансову допомогу на утримання сина, однак, останній відмовляється її надавати в добровільному порядку. Тому позивач просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.02.2012 у справі №225/442/12 та стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 16 грудня 2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 06.01.2026 подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 06.01.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області (а.с. 7). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.03.2012 у справі №225/441/12 розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.8). На підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.02.2012 у справі №225/442/12 стягуються з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Велика Стратіївка Тростянецького району Вінницької області, аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн, починаючи з 16.02.2012, щомісячно, до повноліття, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Тростянецько-Ладижинським ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ХМУ МЮУ вбачається. що у боржника [PERSON] станом на 26.11.2025 наявна заборгованість в сумі 23753,50 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Звертаючись до суду із позовними вимогами, [PERSON] просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на частку, стягнутих з [PERSON] за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.02.2012 у справі №225/442/12, посилаючись на збільшення затрат на утримання дитини. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, суду не надано документів про стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи. Крім того, у своїй заяві відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4. Таким чином суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи визнання позову відповідачем, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 400 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Також позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача понесених нею витрат за надання правничої допомоги. Згідно із ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно із ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем в якості доказів надано суду договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 25.11.2025 (а.с. 11-12); акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с.14), квитанцію про сплату гонорару (а.с.15), свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю (а.с.13). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved