Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Побиванець Ю.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ "ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД "ЗЛАТОГОР" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2003 позивач прийнята на посаду старшого продавця магазину «СТРІЛА». Наказом №16-к від 17.04.2025 звільнена з роботи за угодою сторін, проте підчас звільнення з посади та видачі трудової книжки з боку відповідача не було проведено всі необхідні розрахунки. Згідно повідомлення про нараховані суми належні працівникові при звільненні №6 від 17.04.2025 заборгованість по заробітній платі перед позивачем на час звільнення становить 96980,67 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 96980,67 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник Побиванець Ю.В. не з?явилися. У матеріалах справи є заява про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ТОВ "ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД "ЗЛАТОГОР" у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з трудової книжки від 02.08.1974 [PERSON] 04.03.2003 наказом №10-к від 12.03.2003 прийнята по переводу на посаду старшого продавця магазину «СТРІЛА». Наказом №16-к від 17.04.2025 [PERSON] звільнена з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Наказом генерального директора ТОВ "ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ЛГЗ "ЗЛАТОГОР" Щетініної Т.І. про звільнення з роботи Ніни ГРАХОЛЬСЬКОЇ №16-к від 17.04.2025 звільнено [PERSON] , старшого продавця фірмового магазину «СТРІЛА», за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) із 17.04.2025. Зазначено виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 140 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період по 31.12.2023 - за 104 дні, за 2024 рік за 31 день та за період з 01.01.2025 по день звільнення за 5 днів). Згідно повідомлення генерального директора ТОВ "ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ЛГЗ "ЗЛАТОГОР" Щетініної Т.І. про нараховані суми належні працівникові при звільненні № 6 від 17.04.2025 [PERSON] у зв`язку із звільненням 17.04.2025 належить до виплати 96980,67 грн. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Згідно ч.ч. 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу Законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу Законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про працю Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, у день звільнення позивача не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі в сумі 96980,67 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином з відповідача, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved