Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

23.09.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання будинку за адресою: [ADDRESS] , особистою приватною власністю [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що вона разом з [PERSON] зареєстрували шлюб у 22.08.2020. [INFO] [PERSON] помер, за життя заповіту не склав. Після смерті [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину позивачка, [PERSON] , як дружина спадкодавця та [PERSON] , як батько спадкодавця. Спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Саяпіною І.Г., свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [INFO] помер [PERSON] . За життя він заповіту не склав. На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є його другий син- [PERSON] , який був зареєстрований та проживав зі спадкоємцем за тією ж адресою Оскільки [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , то він відповідно до закону прийняв спадщину, оскільки не відмовився від прийняття спадщини. За таких підстав, після смерті [PERSON] до складу спадщини начебто входить частка нерухомого майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . На теперішній час, [PERSON] звернулася до нотаріуса Саяпіної І.Г., яка відкривала спадкову після [PERSON] , з питання спадкового майна та розподілу спадщини. Нотаріус повідомила, що буд. [ADDRESS] , який за договором купівлі продажу придбала на своє ім`я є спільною сумісною власністю її та покійного чоловіка [PERSON] . Але [PERSON] не згодна з таким розподілом з наступних підстав. Вказаний будинок дійсно набутий у шлюбі з [PERSON] , але за власні кошти позивачки, котрі вона отримала від продажу будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] за 116000 грн. Це були були її особисті кошти, які вона в пдальшому використала для придбання спірного майна. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутися в суд за захистом своїх прав, просить визнати що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., з господарчими спорудами: Б-літня кухня, В-підвал, Д-гараж, Е-вбарільня, І-водопровід, ІІ-замощення, №1-паркан, №2-паркан,№2-паркан, №3-ворота, є її особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 31.10.2024 року. Ухвалою суду від 18.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою суду від 21.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 02.07.2025 року. Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі на 25.12.2025 року. 25.12.2025 року суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 06.01.2026 року. Позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, представник позивача подав заяву про підтримання заявлених позовних вимог, просить провести судовий розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, відзиву на позов не подав Сукупністю належних і допустимих доказів судом встановлено такі фактичні обставини і правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2020 (а.с.6). В період шлюбу, а саме 16.06.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку, що розташована у [ADDRESS] , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., з господарчими спорудами: Б-літня кухня, В-підвал, Д-гараж, Е-вбарільня, І-водопровід, ІІ-замощення, №1-паркан, №2-паркан,№2-паркан, №3-ворота (а.с. 11-25). Ціна будинку 89000 грн. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.06.2022 , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивачка продала будинок за адресою [ADDRESS] за ціною 116000 грн. (а.с. 9-10). Після смерті [PERSON] та [PERSON] були відкриті спадкові справи, а.с. 93-102. [INFO] [PERSON] помер (а.с.7). З заявами про прийняття спадщини після нього звернулись позивачка і його батько [PERSON] (а.с.92-102). Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ст. 13 ЦПК України. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також статтями 57, 60 Сімейного кодексу України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексуУкраїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15. Як випливає з матеріалів справи, у даному випадку спірний будинок придбаний в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Водночас, джерелом коштів для його купівлі були особисті кошти позивача, які отримані від продажу будинку та земельної ділянки і яких були достатньо для купівлі спірного майна. Будь-яких доказів на спростування цих обставин до суду не надано. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved