Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.11.2024-100002583 від 05.11.2024 у розмірі 13500,00 грн та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.11.2024 було укладено кредитний договір №05.11.2024-100002583 в електронній формі. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 124 дні до 08.03.2025, процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1%, комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 450,00 грн. Відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн, проте в повному обсязі умови договору [PERSON] не виконав у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 13500,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн, по процентам в розмірі 4650,00 грн, комісії у розмірі 450,00 грн, та неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 2500,00 грн, через що порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала двічі надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований. Поштове відправлення повернуте з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання», яка проставлена 05.08.2025, та «повернення відправнику (відсутня технічна можливість доставки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2022 № 305)» про що міститься відмітка 21.11.2025 що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України потрібно вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 26.12.2025 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач надав [PERSON] для ознайомлення 05.11.2024 заявку до кредитного договору №05.11.2024-100002583 відповідно до якої відповідач (позичальник) [PERSON] , який зазначив місце свого мешкання, реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4790-72XX-XXXX-1774. Згідно з умов кредитного договору №05.11.2024-100002583 від 05.11.2024, кредит надається на таких умовах: сума 5000,00 грн; строк на який надається кредит: - 124 дні до 08.03.2025; процентна ставка фіксована 1,0 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту і становить 450,00 грн. Передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості 450,00 грн у кожному з 2-х чергових періодів, наступних за першим черговим періодом Розмір та черговість платежів зазначені у графіку платежів, загальні витрати за споживчим кредитом 6000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11000,00 грн. Крім того ТОВ «Споживчий центр» надало 05.11.2024 для ознайомлення [PERSON] письмову пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) яка із застереженням, не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 ЦК України, ні публічним договором в розумінні ст.633 ЦК України. У вказаній пропозиції зазначено що кредит надається на умовах викладених у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. [PERSON] надіслав підписану 05.11.2024 електронним підписом (електронний ідентифікатор E162) форму відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №05.11.2024-100002583 (кредитної лінії), що підтверджує що відповідач ознайомився і погодився із умовами кредитного договору (оферти), підтвердив, що приймає (акцептує) пропозицію про укладання договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №05.11.2024-100002583 від 05.11.2024, з якими попередньо ознайомився. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] відбулось через систему іPay.ua, що підтверджується копією листа №98-0807 від 08.07.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке підтверджує що з ТОВ «Універсальні платіжні рішення», укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, відповідно до зазначеного договору на платіжну картку клієнта: 05.11.2024 22:35:04 на суму 5000,00 грн, номер картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 558331376, призначення платежу: Видача за договором кредиту №05.11.2024-100002583. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №05.11.2024-100002583 від 05.11.2024, заборгованість [PERSON] за період з 05.11.2024 по 08.03.2025 складає 13500,00 грн, з яких: основний борг 5000,00 грн; проценти 4650,00 грн; комісія 450,00 грн; неустойка 2500,00 грн; додаткова неустойка - 900,00 грн. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно з статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову частково. Відповідач не надав суду контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором. Таким чином, судом установлено що кредитний договір №05.11.2024-100002583 був підписаний 05.11.2024 відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим остання акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Споживчий Центр», який отримав на свій мобільний телефон, отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, а саме отримання [PERSON] кредиту у розмірі 5000,00 грн. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову частково. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, проте погодився на вказані умови під час ознайомлення та підписання кредитного договору, обов`язкові платежі в рахунок повернення кредитних коштів не здійснював, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 11000,00 грн, що складається із залишку заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн., по процентам в розмірі 4650,00 грн, комісія у розмірі 1350,00 грн, тому суд дійшов висновку що позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Разом з тим у стягненні з відповідача неустойки у розмірі 2500,00 грн за договором №05.11.2024-100002583 від 05.11.2024 потрібно відмовити, з огляду на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан, який був введений на всій території України з 24 лютого 2022 року, діє досі. З огляду на викладене, відповідач звільняється від сплати штрафних санкцій, нарахованих за даним договором під час дії воєнного стану, вказані штрафні санкції підлягають списанню, внаслідок чого позов в цій частині задоволенню не підлягає. Встановивши такі обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», суд задовольняє частково та стягує на його користь заборгованість у розмірі 11000,00 грн. Щодо судових витрат. Згідно з платіжної інструкції №СЦ00026395 від 10.07.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1973,81 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial