Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач або ТОВ «ФК «ЕАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем було укладено договір надання коштів у кредит № 73224289. Вказаний договір був укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23190,15 грн., з яких: 11550,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3915,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 5925,15 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1800,00 грн. комісія за надання кредиту. Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК«ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Також зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором надання коштів у кредит № 73224289 від 22.10.2024 в сумі 23190,15 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. 27.10.2025 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 53). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 27.10.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с.54). 11.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» через номер телефону чи електронну пошту, які б вона сама зазначила. Також, відповідач не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісним кредитором на виконання умов кредитних договорів. Вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 12.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який було надіслано первісним кредитором на номер телефону/електронну пошту, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом. При цьому зауважує, що інформація про ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання договору позики та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та відповідач, як власник особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформації не передбачена договором факторингу. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Повідомляє, що позивач не володіє та не може володіти інформацією, відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльність» про виписки з банківського рахунку відповідача або первісних кредиторів. Договором факторингу, укладеними з первісними кредиторами не передбачено надання ТОВ «ФК «ЄАПБ» виписок з банківських рахунків попереднього кредитора. Позивачем до позовної заяви додані всі необхідні документи на підтвердження переходу прав вимоги за кредитним договором. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений представником відповідача у розмірі 6000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послугу в суді першої інстанції, затраченим часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Зазначає, що обставини, на які посилається відповідачу відзиві на позовну заяву , як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у Постановах ВСУ, а отже є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь відповідача витрат по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 13.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (м. Київ, Площа Арсенальна, буд. 1Б, ЄДРПОУ 39861924) необхідні докази та пояснення, а саме: інформацію щодо підписання відповідачем, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , договору № 73224289 від 22.10.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; інформацію щодо ідентифікації, верифікації та реєстрації відповідача, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , в інформаційно-телекомунікаційній системі/інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при укладенні договору № 73224289 від 22.10.2024; інформацію щодо отримання відповідачем, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору № 73224289 від 22.10.2024; детальне пояснення, які юридично значимі дії вчинено [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що призвели до укладення нею договору № 73224289 від 22.10.2024, з покроковим розшифруванням таких дій, а також докази вчинення цих дій. 13.11.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання про витребування доказів, у якому просив залишити без задоволення клопотання позивача про витребування додаткових доказів, оскільки відсутні підстави для витребування доказів за клопотанням представника позивача, оскільки доступ до такої інформації та її розкриття банком здійснюється у порядку, визначеному законодавством, який не пов`язаний з витребуванням доказів у порядку ст. 84 ЦПК України. Зазначає, що у позовній заяві представник позивача не вказував, що він не може подати певні докази на підтвердження факту надання кредиту відповідачу, а навпаки вказав на їх існування та додавання їх до позову. Вважає, що зазначене клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 18.11.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73224289 від 22.10.2024, підписанням якого відповідач підтвердив, що вона ознайомилася на сайті кредитодавця з повною інформацією кредитодавця та його послуги, у тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами НБУ та беззастережно приєдналася до умов Договору. Також матеріалами справи підтверджується, що 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 73224289 від 22.10.2024, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23190,15 грн., з яких: 11550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3915,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5925,15 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом , 0,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1800,00 грн. комісія за надання кредиту. Згідно додаткової угоди № 2 до договору факторингу № 27/03/25 від 23.04.2025 сторони домовились, що даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплена печатками сторін та є невід`ємною частиною договору. Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 та реєстру боржників № 4 від 232.04.2025 в не змінюють порядок оплати інших реєстрів. Як зазначає позивач, з моменту отримання права вимоги до відповідача ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань. Однак станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду відповідач так і не сплатила суму заборгованості, яка виникла через невиконання нею умов кредитного договору. Слід зазначити, що позивачем до позову не додано жодних доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач у встановленому порядку отримала одноразовий ідентифікатор, яким підписаний з її боку кредитний договір, а також факт перерахування коштів за договором відповідачеві. Крім того, відсутні документи, що ідентифікують особу відповідача як позичальника, щоб підтвердити факт звернення до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з метою отримання кредиту. Розрахунок, сам по собі не є доказом наявності боргу без інших доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця або на його офіційному сайті, доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, як встановлено судом у ході розгляду справи, позивачем не надано жодного доказу, який би міг підтвердити факт передання відповідачу коштів за договором від 22.10.2024. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Особа не може відступити право вимоги, яке їй не належить. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, який суд враховує на підставі частини четвертої статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення договору та прострочення відповідачем як позичальником зобов`язання, факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем не додано жодних доказів передання відповідачу коштів за кредитним договором від 22.10.2024. Розрахунок, наданий позивачем, сам пособі не є доказом наявності боргу без інших доказів отримання відповідачем таких коштів. Судом також встановлено відсутність документів, що ідентифікують особу відповідача як позичальника, щоб підтвердити факт звернення до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для отримання позики, а також отримання нею одноразового ідентифікатора для підписання договору. На підтвердження існування заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором позики у розмірі 23190,15 грн. від 22.10.2024, у справі наявний тільки розрахунок. При цьому слід зазначити, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. Проте у матеріалах даної справи відсутні виписки з карткового рахунку відповідача, а також будь-які інші докази, на підставі яких суд мав би можливість з`ясувати факт отримання відповідачем коштів, встановити факти витрачання та повернення кредитних коштів. Наявність одного лише розрахунку заборгованості за договором позики не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити розмір заборгованості та правильність її визначення. Наданий позивачем у якості доказу витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 також не є достатнім доказом на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором та його розміру. Як з`ясовано судом, матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надавало відповідачу кредитні кошти на виконання договору № 73224289 від 22.10.2024 в розмірі 23190,15 грн., хоча саме на позивача покладено обов`язок довести дані обставини. Це у свою чергу свідчить, що у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не виникло права вимагати від відповідача повернення кредиту з нарахованими відсотками за договором № 73224289 у розмірі 23190,15 грн. Відповідно до позивача від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу № 27/03/25 право вимоги за кредитним договором № 73224289 не перейшло. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 травня 2022 року, винесеній у справі №336/4796/18. За таких обставин, зважаючи на відсутність доказів отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 73224289 і як наслідок відсутність доказів виникнення у відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованості за вказаним договором, суд приходить до висновку, що позивач не набув за договором факторингу № 27/03/25 право вимагати у відповідача повернення заборгованості за вказаним кредитним договором № 73224289 на суму 23190,15 грн., а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Оскільки позов задоволення не підлягає, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. На підтвердження понесених відповідачем витрат у розмірі 6000,00 грн., його представником адвокатом Калініним С.К. надано: договір № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.10.2025; додаток № 1 до договору № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.11.2025, відповідно до яких відповідач поніс 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved