Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Заявник подав до суду вище вказану заяву посилаючись на те, що його бабі [PERSON] було поставлено відповідний діагноз. Внаслідок даного захворювання вона постійно лежить, на ноги не опирається, сідає з положення лежачи лише зі сторонньою допомогою, на запитання відповідає не одразу, односкладно або рухом, не орієнтується в часі і просторі, впізнає тільки внука, знаходиться у депресивному стані, самостійно їжу не приймає. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, допомоги, медичного нагляду і лікування. У зв`язку з чим заявник в порядку окремого провадження подав до суду відповідну заяву, в якій просить суд визнати недієздатною свою бабу [PERSON] , [INFO] , та встановити над нею опіку призначивши його опікуном за поданням органу опіки та піклування. 09.06.2023 року ухвалою суду (а.с.16-17) заяву подану заявником в порядку окремого провадження було прийнято до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначення її до розгляду в порядку окремого провадження, а також вирішенні питання про надання доручення органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, у разі встановлення відповідного психічного стану особи за результатом проведення судово-психіатричної експертизи, подати до суду подання про призначення опіки, а також витребувано із комунального некомерційного підприємства «Кодимська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області історію хвороби [PERSON] 15.06.2023 року ухвалою суду (а.с.29) витребувано із комунального підприємства «Кодимський центр первинної медико-санітарної допомоги» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області історію хвороби [PERSON] 20.06.2023 року ухвалою суду (а.с.43-45) у даній справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] , проведення якої доручалося Одеській філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». 16.02.2024 року ухвалою суду (а.с.56-57) у даній справі було доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правової допомоги призначити адвоката особі, стосовно якої розглядається справа, [PERSON] , [INFO] , для здійснення її представництва та забезпечити його прибуття до суду для участі в судовому засіданні. 20.02.2024 року ухвалою суду (а.с.69-70) у даній справі було доручено Подільському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката особі, стосовно якої розглядається справа, [PERSON] , [INFO] , для здійснення її представництва та забезпечити його прибуття до суду для участі в судовому засіданні. 04.07.2024 року ухвалою суду (а.с.136-138) судом у даній справі було вдруге призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] , проведення якої доручалося Одеській філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 08.12.2025 року судової повістки у додаток «Viber» (а.с.188) на номер телефону зазначений заявником у поданій до суду заяві від 08.06.2023 року на отримання електронних повісток (а.с.13). При цьому, раніше, а саме 04.07.2024 року, заявник подав до суду заяву від 04.07.2024 року про розгляд справи за його відсутності (а.с.134), в якій також зазначив про підтримання у повному обсязі заявлених ним вимог і просив їх задовольнити. Особа, стосовно якої розглядається справа, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, як шляхом надіслання їй поштою судової повістки, про що свідчить поштове повідомлення № R 068033784728 про особисте вручення їй 11.12.2025 року рекомендованого поштового відправлення № R 067052571658 із судовою повісткою (а.с.191), так через свого представника адвоката Сокерчака В.В., шляхом доставлення останньому судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку 08.12.2025 року електронного документа (а.с.190). Представник особи, щодо якої розглядається справа, адвокат Сокерчак В.В. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку 08.12.2025 року електронного документа (а.с.190). При цьому, раніше, а саме 04.07.2024 року, адвокат Сокерчак В.В. подав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.139). Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету цього органу, про що свідчить довідка про доставку 08.12.2025 року електронного документа (а.с.189). При цьому, 26.12.2025 року заінтересована особа подала до суду письмове клопотання від 25.12.2025 року № 03-17/4508 про проведення судового розгляду без участі їх представника (а.с.192). Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Водночас, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Заявник [PERSON] є внуком особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, [PERSON] , поро що в сукупності свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.41), виданого Свердловським міським ЗАГС Ворошиловградської області 25.03.1972 року, та серії [NUMBER] (а.с.40), виданого Кодимським районним відділом ЗАГС Одеської області 04.11.1992 року. В свою чергу [PERSON] внаслідок наявності порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, про що свідчить копія відповідного висновку лікарської консультативної комісії комунального підприємства «Кодимський центр первинної медико-санітарної допомоги» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 01.06.2023 року № 52 (а.с.6). Згідно довідок від 14.06.2023 року № 204 (а.с.26) і 15.06.2023 року (а.с.27), які були витребувані судом від КНП «Кодимська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога і не перебувала та не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. При цьому, у змісті заяви [PERSON] відзначено, що внаслідок захворювання [PERSON] проходила лікування в умовах стаціонару, але в індивідуальній картці амбулаторного хворого № 3850 наявний запис від 06.05.2022 року, згідно якого остання категорично відмовилась від стаціонарного лікування, а в подальшому від 10.07.2024 року наявні записи щодо наявності у [PERSON] потреби у сторонньому догляді. В свою чергу пунктом 2 ч.1 ст. 105 ЦПК України передбачає, що призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Крім того, абзац третій ч.1 ст. 299 ЦПК України передбачає, що для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу. 20.06.2023 року ухвалою суду (а.с.43-45) у даній справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] , проведення якої доручалося Одеській філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». Однак, 31.01.2024 року Одеська філія судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» повернула надані на експертизу матеріали без виконання судово-психіатричної експертизи у зв`язку з неявкою випробуваної до експертної установи для проведення судово-психіатричної експертизи 14.11.2023 року (а.с.51). 14.11.2023 року лікарем Кодимської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального підприємства «Кодимський центр первинної медико-санітарної допомоги» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області було видано довідку (а.с.85), в якій зазначено про відповідний стан здоров`я [PERSON] 04.07.2024 року ухвалою суду (а.с.136-138) у даній справі було вдруге призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] , проведення якої доручалося Одеській філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». 10.07.2024 року в амбулаторній карці № 3850 заведеної на [PERSON] лікарем був зроблений запис про стан здоров`я [PERSON] із вказівкою відповідного діагнозу (який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці). Однак, 21.07.2025 року Одеська філія судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» вдруге повернула надані на експертизу матеріали без виконання судово-психіатричної експертизи у зв`язку з неявкою випробуваної до експертної установи для проведення судово-психіатричної експертизи 25.12.2024 року (а.с.152). Водночас із цим суд відзначає ті обставини, що надіслані судом [PERSON] рекомендовані поштові відправлення № R 067020211633 із судовою повісткою про її виклик в судове засідання призначене на 08.12.2025 року та № R 067052571658 із судовою повісткою про її виклик в судове засідання призначене на 29.12.2025 року були отримані нею особисто, згідно змісту відповідних поштових повідомлень № R 068015680346 і № R 068033784728 (а.с.181, 191). Нормативно-правове застосування Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч.1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. При цьому, згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В свою чергу ч.1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Висновки суду - щодо обґрунтованості основної вимоги Суду не було надано належного і допустимого доказу відповідного висновку судово-психіатричної експертизи для доведення наявності правової підстави для визнання [PERSON] недієздатною. У зв`язку з чим в суду відсутні підстави вважати, що у [PERSON] дійсно наявний стан психічного здоров`я, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, про обставини чого було зазначено заявником [PERSON] у своїй заяві поданій до суду в порядку окремого провадження. Ураховуючи вище викладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною є необґрунтованою, а відтак в її задоволенні слід відмовити. - щодо обґрунтованості похідної вимоги Вимога заявника про призначення його. За поданням органу опіки та піклування, опікуном є похідною вимогою від вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, у зв`язку з чим не підлягає окремому задоволенню за умови відмови в задоволенні основної вимоги. Тому в цій частині заяви також необхідно відмовити. - щодо судових витрат Згідно ч.2ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Суд відзначає, що протягом більше двох років, що справа перебувала в провадженні суду, судом двічі 20.06.2023 року і 04.07.2024 року призначалися проведення амбулаторних судово-психіатричних експертиз. Згідно абзацу першого ч.4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. У відповідності до ч.8 ст. 49 ЦПК України, заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу. При цьому, згідно ч.1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, а ч.1 ст. 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно пункту 2 ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Водночас пунктом 3 ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. З огляду на предмет судового розгляду у даній справі та вимоги пункту 2 ч.1 ст. 105 і ч.1 ст. 298 ЦПК України проведення в ній судово-психіатричної експертизи є обов`язковим. Заявник [PERSON] сам порушував перед судом розгляд клопотання про призначення відповідної експерти (а.с.37). Однак, заявником [PERSON] суду не повідомлено жодних обставин, які б свідчили про наявність в нього обставин, які перешкоджали йому на протязі більше двох років з об`єктивних причин забезпечити прибуття [PERSON] до експертної установи для проведення щодо неї експертизи, за умов того, що сам заявник [PERSON] у своїй заяві порушував перед судом питання про своє призначення опікуном [PERSON] за поданням органу опіки та піклування, а відтак вимагало від нього наявності забезпечувати останній достатній захист, зокрема на своєчасність отримання медичної допомоги, в тому числі шляхом доставлення її до закладу охорони здоров`я. Окремо суд відзначає, що для забезпечення розгляду даної справи судом протягом тривалого часу було витрачено значний процесуальний час і проведений відповідний обсяг процесуальних дій (організовано призначення судових засідань із залученням присяжних, проведено ряд судових засідань та здійснено постановлення судових рішень у формі ухвал). У зв`язку з чим суд вважає, що заявник [PERSON] діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави. Відповідно до ч.3 ст. 299 ЦПК України, суд, установивши, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягує із заявника всі судові витрати. Таким чином із заявника [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за подання до суду заяви у справі окремого провадження. Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Водночас ч.1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, з 01 січня 2025 року за подання до суду фізичною особою заяви у справі окремого провадження підлягає сплаті судовий збір в сумі 605,6 грн.

Outcome: approved