Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: визнати укладеними договори купівлі-продажу земельних ділянок: кадастровий номер 3522286300:02:000:0139, площею 3,04 га, та кадастровий номер 3522286300:02:000:0140, площею 3,04 га, розташованих на території Суботцівської селищної ради, Кропивницького району, Кіровоградської області, та житлового будинку в [ADDRESS] , між ним та відповідачем [PERSON] , та визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки та житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що уклав угоду із відповідачем про купівлю в нього двох земельних ділянок сільськогосподарського призначенні та житлового будинку за адресою [ADDRESS] . На виконання умов домовленості сплатив відповідачу 4000 доларів США. Відповідач отримав від позивача грошові кошти за продаж нерухомого майна в повному обсязі, про що написав розписку 15 січня 2022 року та зобов`язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку до 15 лютого 2022 року. З моменту домовленості відповідач не виконав умови домовленості про переоформлення документів, та ухиляється від нотаріального посвідчення договорів. Таким чином, зважаючи на те, що позивач набув права власності на нерухоме майно, однак не має можливості підтвердити своє законне право та враховуючи те, що між ним та продавцем досягнуто всіх істотних умов договору, позивач сплатив кошти за купівлю нерухомого майна та постійно ним користується, а продавець отримав ці кошти та передав йому майно, однак нотаріальне посвідчення договорів не відбулося через ухилення відповідача від такого посвідчення, змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень та відзив на позовну заву не подала і від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] домовився із [PERSON] про купівлю в нього земельних ділянок кадастровий номер 3522286300:02:000:0139, площею 3,04 га, та кадастровий номер 3522286300:02:000:0140, площею 3,04 га, розташованих на території Суботцівської селищної ради, Кропивницького району, Кіровоградської області, та житлового будинку в [ADDRESS] . На підтвердження волевиявлення сторін відповідач написав розписку про отримання від позивача коштів у сумі 8000 доларів США за продаж йому вказаного нерухомого майна. За умовами домовленості позивач сплатив продавцеві обумовлену суму грошей в розмірі 8000 доларів США, а продавець, в свою чергу, написав про це розписку та передав нерухоме майно, правовстановлюючі документи на нього, при цьому зобов`язався нотаріально оформити договори купівлі-продажу нерухомого майна до 15 лютого 2022 року. Судом також встановлено, що право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3522286300:02:000:0139, площею 3,04 га підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №426512 виданим 20 травня 2009 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 вересня 2008 року №1193. Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3522286300:02:000:0139, площею 3,04 га підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії КР №009915 виданим 20 травня 2009 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 вересня 2008 року №1095. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 2008 року №1843, реєстраційним посвідченням Знам`янського бюро технічної інвентаризації від 29 грудня 2008 року. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про обтяження та обмеження на нерухоме майно відсутні. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, тому що ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору протягом тривалого часу із моменту досягнення всіх домовленостей, постійне проживання на території іншої держави, а також смерть одного із продавців, та, як наслідок, неможливість оформити право власності на майно продавцями в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з продавцем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку ухиленням продавця від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved