Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

04.08.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВЕНТУС УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що 30.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 8527841 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2-1.4 Договору кредиту, сума кредиту становить 20000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 30.11.2024. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 30.12.2024. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 20000,00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку, номер якої надано позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується Довідкою відповідної фінансової компанії про перерахування грошових коштів. В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з викладеним заборгованість [PERSON] становить 44000,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 20000,00 грн. та заборгованості по відсотках 24000,00 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 8527841 про надання споживчого кредиту у розмірі 44000,00 грн, а також стягнути судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що є мобілізованим військовослужбовцем з 16.12.2024 та проходить службу у Збройних Силах України, у зв`язку з чим просив суд скасувати нараховані відсотки за кредитним Договором № 8527841 за період його мобілізації. Обставини справи, встановлені судом. 30.11.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8527841 (а.с.21-31). Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3 Договору сума кредиту складає 20000,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5, п.п. 1.5. 1.5.2 Договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,93% в день. Згідно з п. 1.8 Договору загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 72000,00 грн. (п.п. 1.8.1 Договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 71580,00 грн. (п.п. 1.8.2 Договору). Відповідно до п. 1.9 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних (п.п. 1.9 Договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2222,27% річних (п.п. 1.9.2 Договору). Згідно з п. 1.10 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 92000,00 грн. (п.п. 1.10.1 Договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 91580,00 грн. (п.п. 1.10.2 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У відповідності до п. 2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з дати надання кредиту: 30.11.2024 року або 01.12.2024 року. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора А8251. Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 8527841 від 30.11.2024 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також, 30.11.2024 [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, яким передбачено основні умови кредитування (а.с.32-34). Факт надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250514-192 від 14.05.2025 року, згідно з яким 30.11.2024 на картку № [NUMBER] перераховано кошти у сумі 20000,00 грн (а.с.39). Крім того, суд враховує, що факт укладення кредитного договору не заперечується і самим відповідачем. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8527841 від 30.11.2024 становить 44000,00 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 20000,00 грн. та заборгованості по відсотках 24000,00 грн (а.с.35-38). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.11.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та [PERSON] , в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено Договір № 8527841 про надання споживчого кредиту за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» зобов`язалось надати позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн. ТОВ «АВЕНТУС Україна» виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 20000,00 грн, що визнається самим відповідачем. Позичальник, у свою чергу, не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, допустивши заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн та нарахованими відсотками 24000,00 грн, які підлягають стягненню з останнього. Щодо стягнення відсотків нарахованих позивачем суд зазначає таке. Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що відповідно до Конституції України він визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`в редакції Закону, чинній на момент укладення договору та подання позову, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Отже, у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 року в справі № 426/4264/19. Згідно відмітки у військовому квитку Серії [NUMBER] , виданому на ім`я [PERSON] , останній, на підставі Указу Президента України від 28.10.2024 № 741 "Про загальну мобілізацію", 16 грудня 2024 року призваний у Збройні Сили України (а.с.98-99). Згідно довідки в/ч [NUMBER] від 15.01.2025 № 210, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] (а.с.78). Згідно довідки в/ч [NUMBER] від 07.11.2025 № 2968, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 16 січня 2025 року по цей час (а.с.100). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 16 грудня 2024 року набув правового статусу військовослужбовця, про що свідчить відмітка у військовому квитку, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за Договором № 8527841 про надання споживчого кредиту за період з 16 грудня 2024 року по 13 травня 2025 року задоволенню не підлягає. Відповідач, як військовослужбовець, згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів в особливий період. Тому вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором № 8527841 від 30.11.2024 підлягають до задоволення лише в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, що становить 20000,00 грн та в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, що становить 3200,00 грн, які нараховані позивачем по 15 грудня 2024 року включно. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено на 52,73% (23200/44000 х 100). За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1277,33 грн (2422,40 грн х 52,73%). Водночас суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 105 грн., оскільки позивачем не зазначено, на що саме були здійснені вказані витрати, а також їх понесення не підтверджено належними доказами. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial