Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спершу відносини в них були нормальними, у червні 2020 року вони разом поїхали на роботу в Польщу, де проживали один місяць. В черговий раз, коли вони мали іти на роботу відповідач повідомив, що він не іде на роботу, оскільки захворів. Коли позивачка повернулася з роботи, то відповідача вдома не було і вона виявила, що всі спільно зароблені кошти він забрав і пропав. Згодом позивачка довідалась, що відповідач переїхав в інше місто та зупинився в свого товариша. Потім вони ще раз зійшлися, разом працювали, але посварились та в листопаді 2021 року розійшлися і з того часу більше не бачились. Позивачці не відомо де знаходиться відповідач. У 2022 році вона познайомилась з іншим чоловіком, з яким проживає по даний час. Шлюб з відповідачем існує лише формально. Збереження сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим. Вказала, що вона та відповідач є батьками двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] ., та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовні заяві зазначила, що просить справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений шляхом направлення судової повістки та матеріалів справи на зареєстровану адресу його місця проживання, однак поштовий конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній», що відповідно до п.4)ч.8 ст.128 ЦПК України є належним врученням судової повістки. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивачка не заперечувала. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивачка [PERSON] 02 лютого 2017 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №10 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Сторони в справі є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) та сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Під час розгляду справи встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, стверджує, що подружні відносини з відповідачем припинені. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Понесені позивачкою судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved