Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 1. Представник позивачки адвокат Медвідь В.О. 30.07.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок розташований у [ADDRESS] був побудований у 1947 році та відносився до суспільної групи колгоспний двір. 2. Зазначає, що його членами були: [PERSON] голова двору, а також [PERSON] . 3. Вказує, що [INFO] померла рідна сестра покійного батька позивачки - [PERSON] . На день смерті, вона була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований її син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері в силу положень ч.3 ст. 1268 ЦК України. 4. Також зазначає, [INFO] помер двоюрідний брат позивачки [PERSON] . Вказує, що спадщину після його смерті прийняла позивачка, оскільки фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, а саме протягом останніх п`яти років здійснює догляд та утримання будинку, який належав [PERSON] , займалась похованням [PERSON] та доглядає за його могилою. Вказує, що позивачка в останні дні життя свого брата проживала з ним та здійснювала за ним догляд. Доповнює, що позивачка належить до п`ятої черги спадкування та інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Також додає, що [PERSON] за життя не оформив належним чином речові права на майно колишнього колгоспного двору. 5.Також доповнює, що при виготовленні свідоцтва про смерть та здійснення актового запису про смерть [PERSON] неправильно здійснено запис відносно відомостей про ім`я померлого, а саме в імені [PERSON] помилково зазначено ім`я [PERSON] . 6. Вказує, що після смерті [PERSON] позивачка звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської О.М., однак, повідомленням нотаріуса позивачці було роз`яснено, що у зв`язку із наявністю в свідоцтві про смерть розбіжностей в імені померлого та відсутністю оригіналів правостановлюючих документів їй слід звернутися до суду. 7. Позивачці не видається можливим оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а також у зв`язку з наявними розбіжностями в свідоцтві про смерть та актовому записі про смерть в імені померлого, за таких обставин вона вимушена звернутися до суду. 8. Представник відповідача позовні вимоги визнала, у поданій заяві вказала, що не заперечують проти позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 9. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. В судовому засіданні її представник адвокат Медвідь В.О. вказав, що позов підтримує повністю, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. 10. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти позову, просить суд розглянути справу без участі представника відповідача. 11. Представник третьої особи Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без їхньої участі, вказавши, що вирішення спору покладає на розсуд суду. 12. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі ІІІ. Процесуальні дії у справі 13. Ухвалою судді від 04.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 14. Ухвалою судді від 18.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15. Ухвалою суду від 28.11.2025 витребувано в Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області інформацію про те, до якої суспільної групи (колгоспний чи робітничий двір) відносилось будинковолодіння в [ADDRESS] , а також хто був зареєстрований та фактично проживав в даному господарстві у період з 15.04.1988 р. до 15.04.1991 р., а також хто проживає та зареєстрований за вказаною адресою. 16. Ухвалою суду від 12.12.2025 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Шегинівською сільською радою Яворівсього району Львівської області позову, продовжено розгляд справи, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часкового задоволення, виходячи із наступного. ІV. Обставини справи, встановлені Судом 17. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок у [ADDRESS] , відносить до суспільної групи робітничий двір, та з 15.04.1988 по 15.04.1991 його членами були: [PERSON] , [INFO] , - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] син, що підтверджується випискою із погосподарських книг №4,5 по селу Шегині, Яворівського (колишнього) району, Львівської області станом на 15.04.1988 та 15.04.1991, виданою Шегинівським сільським головою О.Павуцьо № 02-18/2056 від 05.12.2025. Також із довідки № 02-18/2053 від 05.12.2025, виданою Шегинівським сільським головою О.Павуцьо, вбачається, що станом на 04.12.2025 за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає. 18. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 17.06.2011. 19. Згідно виписки з погосподарської книги №13 по селу Биків вулиця Перемишльська, 35, Яворівського району, Львівської області, виданої Шегинівським сільським головою О.Павуцьо, станом з 01.01.2011 по 31.12.2015 у житловому будинку [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] . 20. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, а заповіти нею не складались, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру №82663429, 82663446 від 25.09.2025. 21. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.09.2017 р.н., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті с.Биків, Мостиського району, Львівської області. Після його смерті спадкова справа не заводилась та заповіти ним не складались, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру №82866716, 82866705 від 13.10.2025. 22. З довідки, виданої 30.03.2025 отцем [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , помер і похований в с.Биків, Львівської області, Шегинівської території громади, Яворівського району Львівської області. Його похованням займалась сестра [PERSON] , яка і доглядає за його могилою. 23. З акту обстеження житлового будинку по [ADDRESS] від 25.03.2025, вбачається, що протягом останніх п`яти років постійний догляд та отримання будинку (без зазначення ким саме здіснювався догляд та утримання) за адресою [ADDRESS] , власником якого був померлий [PERSON] і за вказаною адресою не проживав останніх п`яти років. Догляд за його будинком здійснює його двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] . 24. Згідно письмових пояснень односельчан, які представник позивачки долучив до матеріалів справи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2017 року постійний догляд та утримання будинку [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] з 2017 року здійснює [PERSON] . Вказані пояснення суд до уваги не приймає, оскільки вона долучені до матеріалів справи представником позивачки, безпосередньо судом зазначені особи не були допитані, оскільки позивачкою та її представником клопотання про виклик та допит свідків не заявлялось. Їх пояснення не є показаннями свідків в розумінні ст. 90 ЦПК України та не є джерелом доказів. 25. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , місце народження село Биків, Мостиського району, Львівської області, місце реєстрації с.Биків. 26. Копією військового квитка серії [NUMBER] , трудової книжки [NUMBER] та паспорта серії [NUMBER] , підтверджується, що іменем покійного, який помер [INFO] , було « [PERSON] ». 27. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.1961, [PERSON] , [INFO] , її батьками були [PERSON] , [PERSON] . 28. Після одруження [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджуєтсья копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . 29. Згідно Витягу з Державного реєсру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126,133, 135 Сімейного кодексу України №00056236958 від 09.12.2025 [PERSON] народився [INFO] , його батьками були [PERSON] батько, [PERSON] - мати. 30. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 31. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 31.05.1956, її батьками були [PERSON] батько, [PERSON] - мати. 32. Згідно копії паспорта позивачки [PERSON] , [INFO] , така зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 33. Згідно копії технічного паспорта загальна площа будинку в [ADDRESS] становить 33.5 кв.м., житлова 15.3 кв.м. Вартість житлового будинку згідно висновку про вартість майна становить 283263 грн. В матеріалах справи відсутні докази, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. 34. Оформити спадщину на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не вдається, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. №25/01-16 від 12.06.2025, згідно якого було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів та розбіжностями в імені померлого у свідоцтві про смерть. V. Застосоване Судом законодавство 35. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 36. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 37. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). 38. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 39. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 40. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 41. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. 42. Як вбачається із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 43. На підставі положень ст.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 44. Відповідно дост. 1223 ЦК Україниу разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи , визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. 45. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 46. Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. 47. Згідно ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 48. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 49. Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 50. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. 51. У відповідності до п. 23 вищезазначеної Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 52. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 53. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. 54. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. 55. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. 56. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. 57. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 58. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); 59. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); 60. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); 61. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); 62. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); 63. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 64. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 65. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 66. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 67. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 68. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки Суду 69. У справі, яка розглядається судом встановлено, що представник позивачки звернувся до суду із позовом до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому просить встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть двоюрідного брата позивачки, оскільки така помилка перешкоджає позивачці в оформленні спадщини після його смерті, а іншої можливості встановити даний факт немає, а також просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата [PERSON] , оскільки оформити право власності на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не вдається, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно у померлого, що підтверджується листом приватного нотаріуса. 70. Дослідивши обставини справи та враховуючи наведені норми,

Outcome: partial