Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 23.10.2025 [PERSON] засобами поштового зв`язку направила до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача: аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2024 і до [INFO] , а в подальшому - на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімума, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2037 і 18.05.2042; а також просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Позов обгрунтований тим, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач, як батько дітей, регулярно матеріальну допомогу на їх утримання в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Відповідач фізично здоровий та працездатний, працевлаштований, отримує заробітну плату, отримує достатній дохід, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Вважає, що стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме інтересам дітей. Крім того, позивач зазначає, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за донькою [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку, у зв`язку з чим перебуває в скрутному матеріальному становищі. Посилаючись на ст. 84 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини його доходів, оскільки відповідач офіційно працює, має регулярний, постійний дохід, матеріально забезпечений, а відтак має можливість надавати їй матеріальну допомогу. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до ухвали суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 27.11.2025 представник відповідача - адвокат Денисенко В.М. направила відзив на позовну заяву (а.с. 28-32), в якому вказала, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково заперечував. Адвокат Денисенко В.М., посилаючись на приписи ст. 84 СК України, зазначає, що право на матеріальну допомогу у подружжя виникає у тому разі, якщо другий з подружжя має матеріальну можливість таку допомогу надавати. У відзиві на позовну заяву вказано, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частин всіх видів його доходів, оскільки утримує батьків-пенсіонерів, Просив врахувати його матеріальне становище, а також те, що позивачем на надано доказів щодо його платоспроможності. На думку представника відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини доходів відповідача зможуть в повному обсязі забезпечити потреби дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. 11.12.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона просила визнати доводи відповідача, наведені представником у відзиві на позовну заяву, безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Просила врахувати, що на час спільного проживання з відповідачем його мати працювала в Бюро СМЕ. Відповідач має інших повнолітніх дорослих братів, а відтак тягар по утриманню чи допомозі батькам покладається на всіх дітей, а не лише на відповідача, про що він не зазначає у відзиві на позовну заяву. Батьки відповідача перебувають у віці, в якому можуть забезпечувати свої матеріальні потреби самостійно (а.с. 46). Інших заяв по суті справи не надходило. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ, ОЦІНКА і МОТИВИ СУДУ Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується змістом копії свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10,12). Зі змісту наказу ПП «Бролія» №14 в/тр від10.07.2024 вбачаться, що [PERSON] , продавцю продовольчих товарів, надано відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трьохрічного віку з 15.07.2024 по 19.05.2027 (а.с. 13). Відповідно до довідки Кишинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області №1551 від 12.11.2025 [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] (а.с. 22). Дослідивши позовну заяву, письмові докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньок, усвідомлює свій обов`язок з матеріального забезпечення власних дітей, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття старшої доньки, а в подальшому на утримання молодшої доньки - в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 73 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. За правилами частини 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини, що відповідно до положень ст. 84 Сімейного кодексу є підставою для стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач є особою молодого віку, працездатним, а відтак, на переконання суду, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні позивачки, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, яка проживає з їх спільною малолітньою донькою та здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти стягнення аліментів на утримання позивачки, проте заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, просив визначити аліменти в розмірі 1/10 частини від заробітку, посилаючись на те, що в нього відсутня фінансова можливість їх сплачувати в такому розмірі. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилалась на те, що на утриманні відповідача перебувають батьки, які є пенсіонерами, особами похилого віку. Разом з тим, відповідач не надав суду докази, що його батьки, хоч і є пенсіонерами, але перебувають на його утриманні. До відзиву на позовну заяву представник відповідача не долучив жодного доказу на підтвердження цієї обставини, про розмір їх пенсії, чи потребують вони лікування та якого саме, чи є в них інші діти, які можуть надавати їм підтримку. У відповіді на відзив позивачка вказала, що у відповідача є інші дорослі брати, які також повинні брати участь в матеріальному утриманні батьків за наявності такої потреби. Сам по собі факт того, що батьки відповідача є пенсійного віку не підтверджує ту обставину, що вони перебувають на його утриманні, як і не підтверджує, що отримувана батьками відповідача пенсія не забезпечує їх потреби. Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела на підставі належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів справи, можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, що є її обов`язком. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, обов`язок доказування покладено саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги, а суд лише сприяє сторонам у забезпеченні здійснення їх прав. Позивачка у позовній заяві вказувала, що відповідач працює, отримує достатній дохід, проте такі доводи не знайшли підтвердження на підставі доказів, позивач в позовній заяві не вказала навіть орієнтовний і відомий їй розмір доходу відповідача. Докази не були долучені до позовної заяви, як в подальшому суду не було подано клопотання про їх витребування у разі неможливості подати докази самостійно. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для визначення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, а тому позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, беручи до уваги, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, суд визначає частку аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на утримання позивачки до досягнення їх спільною дитиною трьохрічного віку, в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Згідно з ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти на утримання одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Правові підстави для стягнення аліментів з 01.12.2024, про що позивачка просила в позові, відсутні, а тому така вимога не підлягає до задоволенню. За правилами з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved