Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна. Позовна заява мотивована тим, що вона обмежена в здійснені прав щодо володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, набутим в установленому законодавством порядку. [PERSON] , [INFO] , є власником домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Під час здійснення перевірки актуальних відомостей про речові за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та у прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу відомо пpo те, що 18.07.2011 12:42:02 за № 11396462 реєстратором Дніпропетровської' філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформаційна довідка № 380661354 від 2024 р. Постановою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 6/н від 08.07.2011 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачці. Листом ЦентральноМіського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) позивачку було повідомлено про те, що обробку запиту було проведено за допомогою Автоматизованої система виконавчих проваджень - комп`ютерної програми, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження. Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спеціальних розділ, який с архівною складовою частиною система та містить відомості про виконавчі провадження. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного ресору заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивачки були зареєстровані вище обтяження. Крім того, Відповідач повідомив, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби", затвердженого та зареєстрованого за №2274/ 5 від 25.12.2008 року, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. У зв`язку з відсутністю інформації про виконавче провадження, в рамках якого виносилася постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, встановити в рамках чого було накладено обтяження не є можливим. Аналогічні відповіді містяться i в .листах від 21.11.2024 (вих. № 120133) та від 13.02.2025 (вих. №10665/1). Ухвалою суду від 26.06.2025 року було відкрито провадження у справі. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , є власником домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Під час здійснення перевірки актуальних відомостей про речові за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та у прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу відомо пpo те, що 18.07.2011 12:42:02 за № 11396462 реєстратором Дніпропетровської' філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформаційна довідка № 380661354 від 2024 р. Постановою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 6/н від 08.07.2011 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачці. Листом ЦентральноМіського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) позивачку було повідомлено про те, що обробку запиту було проведено за допомогою Автоматизованої система виконавчих проваджень - комп`ютерної програми, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження. Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спеціальних розділ, який с архівною складовою частиною система та містить відомості про виконавчі провадження. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного ресору заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивачки були зареєстровані вище обтяження. Крім того, Відповідач повідомив, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби", затвердженого та зареєстрованого за №2274/ 5 від 25.12.2008 року, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. У зв`язку з відсутністю інформації про виконавче провадження, в рамках якого виносилася постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, встановити в рамках чого було накладено обтяження не є можливим. Аналогічні відповіді містяться i в .листах від 21.11.2024 (вих. № 120133) та від 13.02.2025 (вих. №10665/1). Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження» (який втратив чинність 05.01.2017 р.) (у редакції, чинній на час винесення постанови про арешт майна 28.12.2012 р.) (далі Закон № 606-XIV) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.1,2 ст.38 Закону № 606-XIV - У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні приписи містяться у ч.1,2 ст.40 Закону України 1404-VIII «Про виконавче провадження», відповідно до яких - У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Проте наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 22.02.2022р. (№ справи 639/2850/20, № рішення в ЄДРСР 104076036) та в Постанові від 13.07.2022 р. (№ справи 2/0301/806/11, № рішення в ЄДРСР 105249398). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року надав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно що належить [PERSON] перебуває на виконанні у Центрально-Міському відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачка позбавлена права обмежена в здійснені прав щодо володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, набутим в установленому законодавством порядку, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved