Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Представник позивача - адвокат Рева С.Л. в січні 2025 року звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру у [ADDRESS] . Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропущенням строку звернення. Строк звернення до нотаріуса позивач пропустила через перебування на тимчасово окупованій території України до 01.01.2024 року. Інших спадкоємців до майна померлої немає. У зв`язку із зазначеним позивач звернулась до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 31.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.02.2025 року прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2025 року витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 20.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з?явилася, представник позивача адвокат Рева С.Л. заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, надіслав суду відзив у якому просив вирішити позовні вимоги на розсуд суду та розглядати справу без участі представника відповідача. Розглянувши подані сторонами документи, з?ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована адреса як внутрішньо переміщена особа: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.08.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) за актовим записом № 1371. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (Позивачка за дівочим прізвищем) серії [NUMBER] , виданим Новомаячківським селищним бюро РАЦС Херсонської області від 23.05.1972 року за актовим записом №58 матір?ю зазначено [PERSON] . ?Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦМ м.Таврійськ Новокаховської міської ради за актовим записом №68, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (змінилося прізвище позивачки на « [PERSON] »). Відповідно до ?свідоцтва про народження [PERSON] (дівоче прізвище померлої [PERSON] ) серії [NUMBER] , видане виданим Новомаячківським селищним бюро РАЦС Херсонської області від 09.11.1962 року за актовим записом № 194, батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] . ??Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 07.12.2024 року № 000483500944, відповідно до якого мати позивачки - [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис про народження № 187, батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] . ??Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.11.2024 року № 00048239026, мати позивачки - [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » після укладення шлюбу. Відповідно до ?витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 12.12.2024 року №00048435358, тітка позивачки [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з дівочого « [PERSON] » після укладення шлюбу. Позивачка евакуювалась з тимчасово окупованої території України - зареєстрованого місця проживання та зареєструвала місце проживання як внутрішньо переміщена особа з 24.09.2024 року, що підтверджується довідкою № 3002-7002128301 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ЦНАП Дарницької районної у місті Києві ради, та Витягом зі списку громадян України, які повернулися на територію України через тимчасово закритий пункт пропуску «Мокрани» (рб) «Доманове» (Україна) від 07.09.2024 року. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Куниці Валерії Київського МНО з заявою про прийняття спадщини після смерті рідної тітки, але отримала постанову відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2025 року у в зв?язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, так як фактично не була зареєстрована на день смерті з тіткою. Після смерті тітки позивача залишилась спадщина у виді нерухомого майна - квартири в [ADDRESS] , яка належала тітці на підставі договору дарування від 09.01.1996 року, зареєстрований в БТІ за №1444 в реєстрову книгу №4, та квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала тітці на підставі договору дарування від 20.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2884. Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення. Відомості про виклик інших спадкоємців відповідно до вищезазначеної норми закону відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №4/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті тітки та не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує на перебування на тимчасово окупованій території України до 01.01.2024 року. Загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду позовної заяви. Зазначені позивачем обставини є тими непереборними обставинами, які перешкоджали позивачу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 545/1231/23 від 20.03.2024 року. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць.

Outcome: approved