Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини. В позовній заяві позивач вказала, що 11.06.2024 р. між [PERSON] та позивачем укладено шлюб, у якому народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.02.2025 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач живе в державі Ізраїль, життям сина не цікавиться, з огляду на що позивач не може приймати рішень щодо сина [PERSON] , [INFO] , тому змушений звертатися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суд увід 21.04.2025 р. на підставі відповідного позову було відкрито провадження у справі. 01.07.2025 р. представником відповідача [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 12.03.2018 р. у відповідача по справі, [PERSON] та у позивача по справі, [PERSON] , народилась дитина - [PERSON] . 11.06.2024 року між сторонами по справі, був укладений шлюб, який надалі, згідно рішення Кілійського районному суду Одеської області від 19.02.2025р., справа №502/152/25, було розірвано. На теперішній час, відповідачка по справі, мати [PERSON] [INFO] , [PERSON] з 30 квітня 2023 року проживає в державі Ізраїль, в м. Бать Яме, офіційно працевлаштована, місце роботи - клініка Клалит, на посаді - лаборантка. Зі слів відповідачки по справі, [PERSON] , рішення про від`їзд до держави Ізраїль було спільним з позивачем, [PERSON] , та відповідно, з його згоди, вони вирішили, що дитина залишиться проживати з батьком, [PERSON] за його адресою - [ADDRESS] . Відповідачка, [PERSON] постійно надсилає кошти на утримання дитини, сина [PERSON] , вона неодноразово, з часу її від`їзду приїздила до сина, одягала його, надавала відповідний медичний догляд, а саме - проводить з ним медичне обстеження, лікує зуби, влаштовувала для нього дні народження. Також, мати дитини, [PERSON] постійно цікавиться його успіхами в навчанні, регулярно телефонує до навчального закладу, де навчається дитина, тобто відповідально відноситься до батьківських обов`язків щодо освітніх потреб сина. Постійно спілкується з класним керівником, відвідує, коли знаходиться на території України, батьківські збори, забезпечує всім необхідним для навчання сина, відгукується на всі прохання і побажання керівника і вчителів. Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, прийшла до висновку, про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі, [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 98 від 13.06.2025 року, був затверджений висновок служби у справах дітей Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Позивачем, [PERSON] не доведено обставин, які б свідчили про те, що відповідач свідомо (умисно) не бажає спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Той факт, що на даний час мати дитини, відповідачка по справі, [PERSON] проживає окремо від сина, не свідчить безумовно про те, що мати дитини не бажає брати участь у його утриманні та вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Суд з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, має дійти висновку, що позбавлення відповідача, [PERSON] батьківських прав стосовно її сина, [PERSON] за встановлених судом обставин не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті прецедентної практики ЄСПЛ. Особистісні непорозуміння між сторонами у справі не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами сторін у справі. Зважаючи на викладене, представник відповідача просила суд у задоволені позовних вимог, [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] , третя особа, Орган Опіки та піклування з питань захисту малолітніх неповнолітніх дітей Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, відносно малолітнього неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , - відмовити. 26.09.2025 р. представником позивача було надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 03.11.2025 р. представником відповідача було надано відзив на заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення аліментів, в якому зазначила, що у відповідачки по справі, [PERSON] , [INFO] , окрім малолітнього неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є ще неповнолітні та малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти відповідачки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 2008р.н., [PERSON] , 2010 р. н., та [PERSON] , 2013 р.н. зареєстровані та проживають разом з матір`ю відповідачки, [PERSON] , - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про фактичне місце проживання осіб на території Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, додаток № 4 до рішення виконавчого комітету Катлабузької селищної ради від 25.02.2025р. №37, діти знаходяться на утриманні матері - [PERSON] , 1991 року народження. Син, [PERSON] , [INFO] , на сьогодні дійсно проживає разом з батьком, позивачем по справі, - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] на сьогодні офіційно не працевлаштований. Зважаючи на викладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] відповідно до вимог відзиву [PERSON] від 01.07.2025 р. Щодо стягнення аліментів, відповідач не заперечує проти стягнення аліментів з неї на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, а саме, до [INFO] . Враховуючи, що після відкриття провадження у справі представниками учасників справи були подані письмові заяви (клопотання) про проведення судових засідань та розгляду справи за їх відсутності, суд провів розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та їх представників на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши подані заяви по суті справи, а також надані та витребувані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.2018 р., актовий запис про народження № 98 - батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/152/25 від 19.02.2025 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акту № 12 від 18.03.2025 р. обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] в будинку матері. [PERSON] працездатний, але на даний час виховує сина. Даніїл навчається у першому класі Старотроянівської ЗЗСО. Вони мають окрему кімнату оснащеною меблями та побутовою технікою для навчання. Продуктами харчування частково забезпечені (допомагає мати [PERSON] ). Згідно витягу наданого 26.08.2025 р. Головним центром спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] перетинала неодноразово державний кордон України в період з 02.04.2022 р. по 02.08.2024 р. [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. проживають разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 762/15-14 від 24.10.2025р. Згідно акту про фактичне місце проживання осіб на території Катлабузької селищної територіальної громади, додаток № 4 до рішення виконавчого комітету Катлабузької селищної ради від 25.02.2025р. №37, [PERSON] 2008 р.н., [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н знаходяться на утриманні матері, - [PERSON] , 1991 року народження. Згідно Висновку № 2 від 10.06.2025 р., комісія з питань захисту прав дитини Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області вважає недоцільним позбавляти батьківських прав, [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 98 від 13.06.2025 року затверджено висновок служби у справах дітей Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення судом застосовано наступні правові норми: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення ЄСПЛ у справі "Савіни проти України", пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України"). Тобто в такому випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, у свою чергу, не є абсолютним. Ураховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд, з однієї сторони, має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року "Ilya Lyapinv. russia" (заява № 70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які могли б завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Таким чином, для правильного вирішення справи суд повинен поставити на перше місце якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для постановлення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що відповідач свідомо не бажає спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи факт заперечення відповідачем змісту вимог щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , беручи до уваги наданий відповідно до ст. 19 СК України суду щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, суд приходить до висновку необґрунтованість та недоведеність позовної вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки з досліджених доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, з урахуванням обов`язку іншого з батьків, з ким проживає дитина, також брати участь в її утриманні, враховуючи, що на утриманні позивача перебувають інші неповнолітні діти, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 грн, оскільки присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати по справі у вигляді судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з відмовою в позові в цій частині, до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягає. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial