Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

09.12.2025 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 81081,16 гривень, судових витрат та витрат на правничу допомогу. Як підставу позову зазначено, що 13.06.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір № 3085206696-84271 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом останнього (вчинення одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п.1 ст.3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сума позики становить 3500,0 грн, термін користування кредитом 20 діб, дата повернення кредиту 03.07.2021. Умовами договору позики на період зазначений в п.п. 2.3 договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Також, договором позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом від 13.06.2021 становить 37074,0 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 3500,0 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 33574,0 грн. Також, 15.05.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з [PERSON] укладено договір № 4157700, відповідно до умов якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС кредитодавця, доступ якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний застосунок «CrediPlus». Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок «CrediPlus», в порядку передбаченому договором або Законом України «Про електронну комерцію». Кредитним договором встановлена сума кредиту в розмірі 15000,0 грн, тип кредиту-кредит, строк кредиту 10 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Сторони також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача. Крім цього, вони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору. Кредитним договором передбачено, що внесення змін та доповнень до цього договору оформляється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод. 06.10.2021 укладено договір № 06/10-21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 3085206696-84271. Тобто ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3085206696-84271. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 3085206696-84271. Тобто ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3085206696-84271. 30.12.2021 укладено договір № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 4157700. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 4157700. Тобто ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4157700. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом від 15.05.2021 становить 44007,16 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 15000,0 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 28500,0 грн, інфляційні збитки в розмірі 438,12 грн, нараховані 3 % річних в сумі 69,04 грн. Просив позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак одночасно із поданням позовної заяви позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поштове повідомлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до частини восьмої статті 178 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. 13.05.2021 ТОВ «АВЕНТУС Україна» з [PERSON] укладено договір № 4157700, відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1 якого сума кредиту становить 15000,0 грн, тип кредиту-кредит, строк кредиту 10 днів, тип процентної ставки фіксований. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується відповідно до п. 4.3 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 57108,96 % річних, за зниженою ставкою 12834,56 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 17850,0 грн за стандартною ставкою, 17137,50 грн за зниженою ставкою. Кошти кредиту надавались товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (а. с. 8-12). Паспортом споживчого кредиту підтверджено, що [PERSON] товариством надано кредитні кошти в сумі 15000,0 грн (а. с. 14-16) на 10 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки. Стандартна процентна ставка, відсотків річних застосовуються протягом строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації та автопролонгації 693,50 % річних (1,90 % в день). Знижена процентна ставка, відсотків річних 520,13 % річних (1,425 % в день), застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації-до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандартну процентну ставку, зокрема: протягом строку кредиту (+3 дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгацію строку кредиту. 13.06.2021 ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» з [PERSON] укладено договір позики «Проста позика» № 3085206696-84271 (а. с. 31-35), відповідно до якого, зокрема, пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, кредит надавався в загальному розмірі 3500,0 грн строком на 20 діб, та починався з 13.06.2021. Цільове призначення кредиту-придбання позичальником будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника. Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену в п.п 2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Паспортом споживчого кредиту підтверджено, що [PERSON] товариством 13.06.2021 надано кредитні кошти шляхом безготівкового зарахування на банківську карту споживача (а. с. 37-30). За даними інформаційної довідки від 07.10.202, ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транзакція на суму 3500,0 грн, номер платіжної картки [NUMBER] , код авторизації 525647, переказ для позики № 3085206696-84271 (а. с. 43). 06.10.2021 укладено договір № 06/10-21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 3085206696-84271. Тобто ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3085206696-84271 (а. с. 50). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 06-10/21 від 06.10.2021 в [PERSON] залишок по тілу кредиту становить 3500,0 грн, залишок за відсотками 1360,0 грн (а. с. 62). 30.12.2021 укладено договір № 30-12/2021-21, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 4157700 (а. с. 63). 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі за договором № 3085206696-84271 та кредитним договором № 4157700. Тобто ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3085206696-84271 та договором № 4157700 (а. с. 79-84). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом від 15.05.2021 становить 44007,16 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 15000,0 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 28500,0 грн, інфляційні збитки в розмірі 438,12 грн, нараховані 3 % річних в сумі 69,04 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом від 13.06.2021 становить 37074,0 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 3500,0 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 33574,0 грн. Договора укладені в електронній формі в особистому кабінеті [PERSON] , що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https:procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України. Згідно з цією статтею ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 13 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач до суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови укладених кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. До матеріалів справи додано договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між представником ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО "Лігал Ассістаннс", заявка на надання допомоги, акт про надання юридичної допомоги, прайс лист АО "Лігал Ассістаннс", витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Отже суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за відсутності клопотання іншої сторони, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Outcome: approved