Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 77584397 від 08.09.2021 року в розмірі 20 205,99 грн., з яких: 6 300,00 грн. основна сума боргу, 13 790,70 грн. нараховані відсотки, 14,49 грн. 3 % річних, 100,80 грн. інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 08.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики № 77584397, за яким відповідачу надано позику в розмірі 6 300,00 грн. на строк 20 днів зі сплатою відсотків за користування. Відповідач зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Права вимоги за договором були відступлені ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 року, а згодом позивачу за договором відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 11.11.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачу було направлено ухвалу суду від 11.11.2025 за місцем її реєстрації. Поштове відправлення вручено особисто [PERSON] , що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 77584397 на умовах повернення позики в кінці строку позики. Згідно з п. 2 договору, сума позики становить 6 300,00 грн., строк позики 20 днів (до 28.09.2021 року), базова процентна ставка 1,99 % на день, знижена процентна ставка (застосована відповідно до програми лояльності) 0,70 % на день. Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти в повному обсязі до кінця строку. Судом встановлено, що факт надання позики підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000052943/ТНПП від 19.09.2025 року про прийняття до виконання платіжної інструкції від 08.09.2021 року на суму 6 300,00 грн. на картковий рахунок відповідача (номер платежу: 3571b99c-615e-480d-b668-1a78c798bd46). Ця довідка містить деталі операції, включаючи дату, номер платежу та дані отримувача, що відповідають паспортним даним відповідача. Суд приходить до висновку, що цей доказ є належним і допустимим, оскільки виданий уповноваженою фінансовою установою на підставі ліцензії НБУ від 27.04.2023 року № 21/764-рк, і не спростований відповідачем. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення позики та сплати процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 27.01.2022 року, заборгованість становила: 6 300,00 грн. тіло позики, 13 790,70 грн. проценти (нараховані за період з 08.09.2021 по 27.01.2022 року за зниженою ставкою 0,70 % на день до строку та базовою ставкою 1,99 % після прострочення). Цей розрахунок деталізовано щоденно, з урахуванням формули: проценти = сума позики ? ставка ? кількість днів / 365. Судом встановлено, що розрахунок є математично правильним і відповідає умовам договору, оскільки відповідач не надав доказів сплати. Судом встановлено, що права вимоги за договором позики були відступлені. 27.01.2022 року укладено договір факторингу № 27/01/2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за яким відступлено права вимоги до 8 518 боржників, включаючи відповідача (заборгованість 20 090,70 грн.). Факт відступлення підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 27.01.2022 року та платіжним дорученням № 32465 від 27.01.2022 року на суму 6 405 568,95 грн. (оплата лоту). Суд приходить до висновку, що цей договір укладено відповідно до ст. 1077-1086 ЦК України, оскільки факторинг є видом фінансування проти відступлення права грошової вимоги, і акт передачі реєстру (з деталями заборгованості) є належним доказом переходу прав. Судом встановлено, що 10.03.2023 року укладено договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», за яким відступлено права вимоги до 29 141 боржника, включаючи відповідача (заборгованість 20 205,99 грн.). Факт відступлення підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 10.03.2023 року та витягом з реєстру (п. 27203: сума основного зобов`язання 6 300,00 грн., проценти 13 790,70 грн., 3 % річних 14,49 грн., інфляційні втрати 100,80 грн.). Судом встановлено, що розрахунок заборгованості станом на 10.03.2023 року є правильним: 3 % річних нараховано за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 року за формулою (сума боргу ? 3 % ? кількість днів / 365), що становить 14,49 грн.; інфляційні втрати за індексом інфляції 101,60 % за лютий 2022 року, що становить 100,80 грн. Ці докази є належними, оскільки підписані уповноваженими представниками сторін і не спростовані. Судом встановлено, що відступлення прав вимоги відповідає ст. 512-519 ЦК України, оскільки відступлення права вимоги допускається без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 516 ЦК України). У договорі позики така заборона відсутня, тому відступлення є дійсним. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд приходить до висновку, що позивач набув статусу кредитора і має право вимагати стягнення заборгованості. Судом встановлено, що договір позики є дійсним і укладеним відповідно до ст. 1046-1054 ЦК України, оскільки містить істотні умови: предмет (сума позики), строк, проценти. Факт прострочення підтверджується відсутністю доказів сплати з боку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настає відповідальність, встановлена договором або законом. Договір передбачає нарахування процентів за користування позикою, а після прострочення підвищену ставку. Судом встановлено, що нарахування процентів є правомірним, оскільки проценти є платою за користування коштами (ч. 1 ст. 1048 ЦК України), і їх розмір не перевищує обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд застосовує ст. 625 ЦК України, яка встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ця норма застосовується, оскільки договір позики є грошовим зобов`язанням, а прострочення триває з 29.09.2021 року. Суд приходить до висновку, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат є обов`язковим для захисту прав кредитора від знецінення боргу. Суд вважає, що розрахунок заборгованості позивачем є правильним і не спростований. Кожен доказ проаналізовано окремо: кредитний договір підтверджує виникнення зобов`язання; довідка про платіж підтверджує надання коштів; акти відступлення підтверджують перехід прав; реєстри боржників деталізують суму боргу; розрахунки математично вірні. Застосовуючи практику Верховного Суду, суд посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/951/12 (провадження № 14-37цс18), де вказано, що відступлення права вимоги за кредитним договором без згоди боржника є дійсним, якщо договір не містить заборони, і новий кредитор набуває всіх прав первісного, включаючи право на проценти та штрафні санкції. Ця постанова застосовується, оскільки обставини справи аналогічні: відступлення відбулося в ланцюжку кредиторських прав без згоди боржника, що не порушує його прав. Крім того, постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/5524/15-ц (провадження № 14-116цс18) підтверджує, що ст. 625 ЦК України застосовується до всіх прострочених грошових зобов`язань незалежно від вини боржника, забезпечуючи компенсацію кредитору за знецінення коштів. Суд відхиляє можливі аргументи відповідача про відсутність вини чи форс-мажор, оскільки заперечення не надійшли, а прострочення є об`єктивним фактом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн, суд враховує таке. В обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подав:договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, заявку № 2800 від 01.09.2025 року, акт № 14 від 30.09.2025 року. Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 13000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно із витягом з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включені наступні послуги, робота адвоката: надання усної консультації з вивчення документів - 4000 грн (2 години); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000 грн (3 години), що скало загальну суму 13000 грн. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, а також ціну позову, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, оскільки такі витрати становлять більше половину ціни позову. Крім того, дана справа відноситься до категорії малозначних, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства. Позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд», що не потребує значного часу роботи. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторін, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 5000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 7422,40 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються з судового збору 2422,40 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи 5000 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved