Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

ТОВ «Фінпром маркет» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказавши суду, що відповідно до кредитного договору №71276521 від 09.05.2025 р. та додаткових угод відповідач отримав визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді та додатковим угодам, відповідач не виконав умови договору та додаткових угод, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором та додатковими угодами, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою суду від 20.11.2025 було відкрито провадження у справі та витребувано з АТ «Універсал Банк» відомості щодо підтвердження факту належності картки [PERSON] та підтвердження факту зарахування йому коштів на платіжну картку (а.с. 61). В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суддя, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суддею об`єктивно встановлено, що 09.05.2025 р. між [PERSON] та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір №71276521, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн. в порядку та на умовах, визначених цим договором. (а.с.16-23). Відповідно до п.п.2.2.1-2.2.4 Договору, сума кредиту 10000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок). Строк кредитування/Строк договору 30 днів. Процентна ставка/день 0,300% (фіксована). Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1500,00 грн.). Денна процентна ставка становить 0,8%. Проценти за понадстрокове користування кредитом становить 4%. Відповідно до п.7.1 Договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/ або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку кредитування обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. Згідно п.10.5 Договору, у разі порушення строків повернення Кредиту Позичальником: Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору з першого дня понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». 25.05.2025 р. між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовилися продовжити строк кредитування на 11 днів (а.с.24). 18.06.2025 р. між сторонами знову було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовилися продовжити строк кредитування ще на 15 днів (а.с.26). Згідно витребуваної судом інформації з АТ «Універсал Банк» (виписки по банківському рахунку) вбачається, що 09.05.2025 р. на банківську платіжну картку [PERSON] було зараховано кошти в сумі 10000 грн. (а.с.71). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №71276521 від 09.05.2025 р., заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 17705 грн. 00 коп.: з яких 8500 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 2945 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 4760 грн. 00 коп. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, 1500 грн. комісія. Відповідач частково погасив заборгованість в розмірі 1830 грн. (а.с.9-11). 16.10.2025 р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінпром маркет» за плату, а ТОВ «Фінпром маркет» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками (а.с. 30-34). Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінпром маркет» заміняє ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» у кредитних договорах, що вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов00язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру прав вимоги від 16.10.2025 р. ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 17705 грн. 00 коп. (а.с. 35-37). Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди та додаткових угод не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору. У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту, комісії та процентів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості з відповідача суми заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування в сумі 4760 грн. суддя приходить до висновку про неможливість їх стягнення виходячи із такого. Згідно п.10.5 розділу 10 «Відповідальність сторін, порядок вирішення спорів» Договору, у разі порушення строків повернення Кредиту Позичальником: Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору з першого дня понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Виходячи з вищевказаних положень Договору позики, позивач просить стягнути з відповідача проценти, що по своїй суті є штрафними санкціями, які передбачені ст.625 ЦК України та є мірою відповідальності боржника за порушення ним зобов`язання з повернення кредиту. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору. Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом. Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)). При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином враховуючи вищевикладене, а також той факт, що нарахування заборгованості відповідачу за процентами на прострочену позику в розмірі 4760 грн. є по суті мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання в розумінні положень ст.625 ЦК України, суддя приходить до висновку про неможливість її стягнення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суддя враховує таке. Так до матеріалів справи представником позивача долучено копію платіжної інструкції про сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. Крім того представник позивача просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн., на підтвердження чого надав суду копії відповідних документів (копію договору, акт виконаних робіт). З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 73,11 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 1771 грн. 01 коп. судового збору та 3289 грн. 95 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial