Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області звернулася заявниця [PERSON] , заінтересована особа: Мізоцька селищна рада Рівненського району Рівненської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час смерті. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.08.2024 року виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області. За життя покійний розпорядився своїм майном, склавши 09 вересня 2021 року на користь заявниці заповіт, посвідчений секретарем виконкому Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №301. У визначений законом шестимісячний термін у відповідності до ст. 1269 ЦК України вона не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , так як я проживала разом з ним на час смерті, що підтверджується довідкою Мізоцької селищної ради від 25.07.2025 року №156/10-03-10. Однак при зверненні нею до Здолбунівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено, з тих підстав, що нею був пропущений визначений законом термін для вступу у спадщину, так як вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Так, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому просить встановити факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Мізоцька селищна рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час смерті, судове засідання призначено на 14:00 25.09.2025 року. 28.08.2025 року від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі. 25.09.2025 року від заявника надійшла заява про витребування доказів. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.09.2025 року заяву заявника про витребування доказів задоволено. 17.10.2025 року від державного нотаріуса Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області надійшло повідомлення щодо витребуваних доказів. 11.11.2025 року від заявника надійшла заява про виклик та допит свідків. 27.11.2025 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін по справі на 16:00 11.12.2025 року. 28.11.2025 року від Мізоцької селищної ради Рівненської області надійшла довідка. 30.12.2025 року сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на неявку у судове засідання сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяву про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час смерті, що має юридичне значення, долучені до неї матеріали у їх сукупності, отримані судом матеріали спадкової справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Так, згідно свідоцтва про народження заявниці [PERSON] серія [NUMBER] , виданого 23.05.1969 року, батьком заявниці є [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , останній помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане 22.08.2024 року виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис №152. Згідно Заповіту, складеного 09.09.2021 року [PERSON] [INFO] , все своє майно, заповідає свої дочці [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії паспорта заявниці [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області від 02.12.1999 року народження, зареєстрованим місцем проживання заявниці зазначене як [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої виконкомом Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області №155/10-03-10 від 23.07.2025 року, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був зареєстрований один в [ADDRESS] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області №559/01-16 від 24.07.2025 року, заявниці [PERSON] відмовлено у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини. Згідно довідки, виданої Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] , №156/10-03-10 від 25.07.2025 року, [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області №748/01-16 від 08.10.2025 року, спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] Здолбунівською державною нотаріальною конторою Рівненської області не заводилась. Згідно довідки, виданої Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] , №220/10-03-10 від 28.11.2025 року, [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні також допитувалися свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання заявниці [PERSON] з батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно дост.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом норми ст.1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України, встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дослідивши довідку, видану Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області №220/10-03-10 від 28.11.2025 року, заслухавши пояснення заявниці та свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання заявниці [PERSON] з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , без реєстрації, суд дійшов висновку, що заявниця на момент смерті фактично проживала зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання заявниці зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, породжує юридичні наслідки для заявниці, а саме щодо права її спадкування майна померлого, а встановити їх іншим шляхом неможливо, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду заяви. Встановлення даного юридичного факту необхідне заявниці для оформлення спадщини, при цьому права інших осіб не порушуються. Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні у справі докази, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати заявниці не відшкодовуються.

Outcome: approved