Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

18.08.2025 року ТОВ "ФК «Артеміда-Ф»звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту у розмірі 15245,67 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 16.10.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 1152361 про надання коштів на умовах фінансового кредиту у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 3500 грн. строком на 30 днів та зобов`язувалася повернути надані кошти в передбачені ним строки та сплатити відсотки за користування кредитом. В подальшому [PERSON] ініціювала продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 15.11.2020 року строк користування кредитом був продовжений до 16.12.2020 року. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за кредитом не виконала. 22.02.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги за вказаним вище кредитним договором. 21.08.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги № 20240821/1, відповідно до якого позивач отримав право вимоги за кредитним договром до [PERSON] . Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору вони змушені звернутися до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції у судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, відзиву, заяв чи клопотань суду не надала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що 16.10.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 1152361 про надання коштів на умовах фінансового кредиту у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 3500 грн. строком на 30 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 % від суми за кожен день користування позикою у межах строку надання позики занижена процентна ставка - 0,01 % в день (а.с.7-10). 15.11.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено додатковий договір та строк користування кредитом був продовжений до 16.12.2020 року (а.с. 11). На виконання умов договору, товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кошти у сумі 3500,00 грн. на картку маска [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 30), проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 15245,67 грн., яка складається з: 3500,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 9964,50 грн. заборгованості за відсотками по кредиту, 1781,17 інфляційне збільшення, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 31). 22.02.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належне йому право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 1152361 від 16.10.2020 року (а.с. 12-14). 21.08.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240821/1, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги боржників вказаних реєстрів боржників, у тому числі за кредитним договором № 1152361 від 16.10.2020 року, а тому позивач набув права грошової вимоги до відповідача (а.с. 19-22). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ч 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону). Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови, на яких ним було взято кредит, а тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, та подальшу прологанцію договору ще на 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо подальшої пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 3990,00 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Артеміда-Ф» слід стягнути заборгованість за договором в сумі 9271,17 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 3990,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1781,17 - інфляційні збільшення. Отже решту суми заборгованості за кредитом, суд вважає не доведеною, оскільки остання нарахована після спливу строків дії кредитної лінії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 1472,82 грн. (60,8 %), а розмір правової допомоги 4256,00 грн.

Outcome: partial