Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

МТСБУ 07.02.2025 звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 259 600 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.11.2023 приблизно о 23 год 20 хв водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух з боку м.Кропивницький у напрямку м.Знам`янка, а саме по вул.Перспективній в смт Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинула на місці пригоди. Постановою про закриття кримінального провадження від 31.12.2023 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023120000001354 від 12.11.2023, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В розглянутій дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля BMW [PERSON] при виконанні вимог п.2.3 (б) ПДР (при уважному стеженні за дорожньою обстановкою) та при виконанні вимог п.12.3 ПДР (при своєчасному застосуванні гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху), не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, проте наїзд відбувся і пішохід [PERSON] від отриманих травм загинула. Дане положення підтверджується наведеними в постанові висновками судово-медичного експерта: «…Дані тілесні ушкодження утворилися від травматичного контакту з тупим предметом...могли утворитись за обставин викладених у постанові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень...та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті». Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, тому представник матері померлої [PERSON] звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 02.01.2024, із заявою на виплату страхового відшкодування від 02.01.2024 та із заявою на відшкодування витрат на поховання від 02.01.2024. У зв`язку з втратою годувальника, на підставі п.27.2, п.27.4 ст.27, ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило розрахунок виплати страхового відшкодування: для матері потерпілої [PERSON] витрати на утримання в розмірі 120 600 грн; для батька потерпілої [PERSON] витрати на утримання в розмірі 120 600 грн. Крім того, із заявою на виплату страхового відшкодування від 18.09.2024 також було надано докази витрат на поховання в розмірі 18 400 грн. МТСБУ 23.05.2024 перерахувало потерпілій [PERSON] суму відшкодування в розмірі 139 000 грн. Через деякий час до МСТБУ поступила заява, з якої стало відомо, що батько потерпілої помер, тому 16.09.2024 МТСБУ перерахувало потерпілій [PERSON] доплату відшкодування в сумі 120 600 грн. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 259 600 грн. Враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому позивач, посилаючись на вимоги п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з відповідача в порядку регресу на свою користь завдану шкоду в сумі 259 600 грн, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності,в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2023 приблизно о 23 год 20 хв водій автомобіля марки «BMW 316», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , здійснюючи рух з боку м.Кропивницький у напрямку м.Знам`янка, а саме по [ADDRESS] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинула на місці пригоди. За вказаним фактом відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області 12.11.2023 внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12023120000001354 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого від 31.12.2023 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що водій автомобіля марки «BMW 316» [PERSON] при виконанні вимог п.2.3 (б) ПДР (при уважному стеженні за дорожньою обстановкою) та при виконанні вимог п.12.3 ПДР (при своєчасному застосуванні гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху), не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, тому в розглянутій дорожньо-транспортній пригоді дії [PERSON] не перебувають в причинному зв`язку з ДТП, що сталася. Натомість, свідоме ігнорування пішоходом [PERSON] Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, в результаті якої остання отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та в даному випадку призвели до смерті. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на час настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, що підтверджується відповіддю від НПУ. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] пішохід [PERSON] померла [INFO] в смт Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області. Батьками потерпілої відповідно до свідоцтва про її народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] . Як свідчать накладна та товарний чек ФОП [PERSON] від 11.11.2023, витяг з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців на ФОП [PERSON] , витрати [PERSON] на поховання доньки [PERSON] склали 18 400 грн. Мати потерпілої - [PERSON] , від імені якої діяла її представник - адвокат Ієговська А.О., 02.01.2024 подала до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке відбулося 11.11.2023 за участю [PERSON] , пов`язаного з втратою годувальника та з витратами на поховання. МТСБУ відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 17.05.2024 №1, 21.05.2024 видало наказ про виплату матері загиблого пішохода [PERSON] 139 000 грн в якості відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В цю суму входить відшкодування по втраті годувальника в розмірі 120 600 грн та витрати на поховання в сумі 18 400 грн. Виплата вказаної суми підтверджується копією платіжної інструкції №887781 від 23.05.2024. В свою чергу, мати потерпілої [PERSON] , від імені якої діяла її представник - адвокат Ієговська А.О., 06.09.2024 подала до МТСБУ заяву, до якої долучила копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батька потерпілої [PERSON] , та просила у зв`язку з цим здійснити доплату частки відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. МТСБУ відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 12.09.2024 №2, 13.09.2024 видало наказ про виплату [PERSON] 120 600 грн в якості відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, по втраті годувальника. Виплата вказаної суми підтверджується копією платіжної інструкції №926736 від 16.09.2024. Так, частинами 1-3 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Як встановлено з копій паспорта громадянина України та пенсійного посвідчення, мати потерпілої [PERSON] народилася [INFO] , з 02.04.2014 їй довічно призначена пенсія за віком. Також ч.1 ст.1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2). Разом з цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень п.21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно з п.39.2.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 39.2.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами (п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть (п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування на відшкодування шкоди в сумі 259 600 грн, суд виходить із відповідності заявленого розміру відшкодування вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, відповідно, наявності доказів, що підтверджують понесені витрати позивачем. Судом встановлено, що на виконання вимог п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (в редакції, чинній станом на день ДТП) МТСБУ здійснило розрахунок виплати страхового відшкодування по втраті годувальника в загальному розмірі 241 200 грн, що не є меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (мінімальний розмір заробітної плати станом на 11.11.2023 - 6 700 грн). Спочатку страхове відшкодування в сумі 241 200 грн було поділено навпіл між батьками потерпілої по 120 600 грн, однак у зв`язку з тим, що батько потерпілої помер, тому ця сума також була перерахована матері потерпілої. Крім того, на виконання ч.1 ст.1201 ЦК України та п.27.4 ст.27 вказаного вище Закону МТСБУ на підставі наданих документів, що підтверджують витрати, здійснило розрахунок та виплатило страхове відшкодування на поховання в сумі 18 400 грн. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом з цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. У ст.1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила ч.2 ст.1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія незабезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення не звільняє [PERSON] від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому, особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Разом з тим, матеріали справи не містять, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу загиблої. Водночас, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи, що обставин непереборної сили або умислу потерпілої не встановлено, смерть [PERSON] наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому [PERSON] повинен відшкодувати позивачу страхове відшкодування, виплачене внаслідок ДТП за його участі, що було заподіяно при експлуатації ним незабезпеченого транспортного засобу. Відсутність у [PERSON] технічної можливості уникнути наїзду на пішохода не відповідає ознакам надзвичайності та невідворотності, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки, зокрема з його шкідливими властивостями та особливостями експлуатації. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір в сумі 3 028 грн.

Outcome: approved