Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач або [PERSON] ), в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1 або [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач 2 або [PERSON] ) в якому просить виключити з актового запису про народження [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.04.2025) № 1602 від 01.08.2020р., складеного Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) як про батька [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2020 позивач та [PERSON] уклали шлюб в якому [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого був записаний позивач. Згодом подружні стосунки зіпсувались і рішенням Ковельського міськрайонного суду волинської області від 13.05.2025 шлюб між подружжям розірваний. З часу звернення [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, остання чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, не дозволяє спілкуватись, повідомила позивача, що він не є біологічним батьком дитини, а ним є відповідач [PERSON] . Зазначені обставини на переконання позивача свідчать про відсутність кровного споріднення його з народженим у шлюбі з відповідачем 1 сином. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на положення ст. 136 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», положення Конвенції ООН про права дитини, практику Європейського суду з прав людини. Також позивач просив стягнути з відповідачів сплачений судовий збір та понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 21000,00 грн. Крім того позивач до позову додав клопотання про призначення генетичної молекулярної експертизи для встановлення батьківства дитини. Відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву у якій визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити виключити з актового запису про народження [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.04.2025) № 1602 від 01.08.2020р., складеного Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) як про батька [PERSON] [INFO] . Також відповідач просила вирішити питання про стягнення судового збору з врахуванням положень ч.1 ст.142 ЦПК України. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа - Служба у справах дітей Дубівської сільської ради у заяві від 30.09.2025 про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правом на подання пояснень по суті позову не скористався. Ухвалою від 05.06.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розгляд справи вирішив здійснювати у змішаній формі, підготовче засідання у справі призначив на 04.07.2025. 30.06.2025 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] у якій вона позов визнала. Ухвалою від 30.06.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. 04.07.2025 У судове засідання прибув позивач, його представник та відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] не прибула, хоча отримала 21.06.2025 поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі та повісткою про виклик до суду про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0610259784916. Ухвалою від 04.07.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача та призначив у справі медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинив. Ухвалою від 17.09.2025 суд поновив провадження у справі у зв`язку з надходженням від експертної установи інформації про неможливість проведення експертизи, судове засідання призначив на 06.10.2025. 30.09.2025 до суду надійшла заява Служби у справах дітей Дубівської сільської ради про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги [PERSON] підтримала повінстю. 06.10.2025 У судове засідання прибув позивач, його представник та відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] не прибула, хоча отримала 24.09.2025 поштове відправлення з ухвалою про відновлення провадження у справі та повісткою про виклик до суду про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0610280620869. Третя особа не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою від 06.10.2025 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті на 07.11.23025. 06.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача. Судове засідання 07.11.2025 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого в іншому судовому засіданні, а тому судове засідання призначено на 01.12.2025. 01.12.2025 У судове засідання прибув представник позивача та відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] не прибула, рекомендоване поштове відправлення 067035311383, яким вона повідомлялася по судове засідання повернулося до суду без вручення, відповідно до трекінгу поштового відправлення причина повернення без вручення - «одержувач відсутній за вказаною адресою», інші учасники справи у судове засідання не прибули, хоча були повідомлення про час, місце і дату проведення судового засідання у встановлений законом спосіб. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] вважав за можливе позов задовольнити, висловив припущення, що він може бути батьком дитини але йому про це точно не відомо. Суд ухвалою від 01.12.2025 оголосив перерву у судовому засіданні до 22.12.2025, явку відповідача [PERSON] визнав обов`язковою. 22.12.2025 прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги, відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула. Представники третіх осіб у судове засідання не прибули. Суд надсилав [PERSON] ухвалу суду від 01.12.2025 про її обов`язкову явку до суду та повістку про виклик до суду, рекомендованим листом R067050058597, однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Треті особи повідомлялись у спосіб передбачений процесуальним законом. Отже, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відповідач, треті особи були повідомлені про час, місце і дату проведення судового засідання. У судовому засіданні суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 29.12.2025. Вивчивши матеріали справи суд встановив таке. 19.06.2020 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), укладено шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 08.04.2025, актовий запис №171. Повторним свідоцтвом про народження від 08.04.2025 [NUMBER] , підтверджується народження [PERSON] [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , про що 01.08.2020 складено актовий запис №1602 Луцьким Міським Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №159/1693/25 розірвано шлюб укладений 19.06.2020 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 13 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Згідно із п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Задоволення позову позивача призведе до скасування відповідних зобов`язань позивача перед дитиною. За приписами ч. 5 ст. 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 (провадження № 61-43951св18), від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61-38660св18), від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 (касаційне провадження № 61-13452св19), від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 (касаційне провадження № 61-17337св20), від 11.01.2023 у справі № 172/1206/21 (касаційне провадження №61-9183св22). Суд встановив, що малолітні [PERSON] народжений під час перебування позивача та відповідача 1 у зареєстрованому шлюбі. На момент народження дитини у позивача не було сумнівів у тому, що він є біологічним батьком дитини. Такі сумніви з`явилися під час процесу розлучення з відповідачкою 1, оскільки остання повідомила йому про це. Для перевірки наявності кровного споріднення позивача з дитиною, суд призначав молекулярно- генетичну експертизу, яка не була проведена у зв`язку з тим, що [PERSON] не прибула для її проведення. Відповідно до листа Медико-генетичного центру «Мама-Папа» від 11.09.2025 [PERSON] із [PERSON] не з`явились 04.08.2025 на 15.00 год за адресою м. Луцьк, вул. Романюка, 9, Клініка доктора ЦЮХА, для відібрання біологічних зразків. Про дату та час відібрання біологічних зразків повідомлялася через месенджер Viber на номер [NUMBER] . До відповіді додано копію скріншота повідомлення [PERSON] через месенджер Viber на номер [NUMBER] . Також суд звертає увагу, що номер телефону [NUMBER] вказаний [PERSON] у заяві від 26.06.2025, яка надійшла до суду 30.06.2025 в якій остання визнала позовні вимоги у повному обсязі. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухилилася від проведення призначеної судом експертизи Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У судовому засіданні представник позивача додатково повідомив, що позивач не підтримує контактів з відповідачем [PERSON] , останнє не надає можливості спілкуватися позивачу з малолітнім [PERSON] , а тому самостійно провести експертизу генетичної спорідненості з дитиною позивач не може. Крім того суд враховує, що відповідач [PERSON] 26.06.2025 подала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, яка надійшла до суду 30.06.2025. У ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи зазначені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає встановленою обставину, для якої призначалася молекулярно-генетична експертиза, а саме відсутність кровного споріднення у позивача [PERSON] з [PERSON] [INFO] . Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 2, 3 ст. 150 СК України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (ч. 1 ст. 121 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч. 1, 2 ст. 136 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (ч. 5 ст. 136 СК України). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (ч. 1 ст. 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, встановивши відсутність кровного споріднення [PERSON] з [PERSON] суд дійшов висновку про підставність вимоги позивача виключити з актового запису про народження [PERSON] запис про позивача, як про батька. Згідно зі статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони (позивач і відповідач) є суб`єктами правовідносин, з приводу яких виник спір. У справах про оспорювання батьківства (ст. 136 СК України), де позивачем є особа, записана батьком, спір виникає щодо правильності актового запису про народження, який був вчинений або на підставі шлюбу з матір`ю, або за їхньою спільною заявою. Оскільки саме матір є іншим суб`єктом цього правовідношення (вона народила дитину і надала відомості для реєстрації), вона є належним відповідачем. Якщо особа, яка записана батьком, пред`являє позов про виключення запису про нього як батька, відповідачем у такій справі має бути саме матір дитини. Це зумовлено тим, що саме матір дитини є стороною сімейних відносин, у яких виник оспорюваний запис. Ймовірний (біологічний) батько у таких справах зазвичай залучається як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки на цій стадії він ще не має встановлених законом обов`язків щодо дитини, які б оспорював позивач. Отже, оскільки [PERSON] не є учасником спірних правовідносин, то позовні вимоги позивача до нього є безпідставними та задоволенню не підлягають. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: partial