Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 14 вересня 2012 року у виконавчому комітеті Грушанської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.09.2012 вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконкомі Грушанської сільської ради Могілів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відносини у шлюбі складалися добре, однак згодом зіпсувалися. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Будь-які спроби примиритися результатів не дали, щлюб існує формально, подружні відносини припинені, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.10.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.10.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку на примирення, в якій відповідач заперечує проти розірвання шлюбу та просив надати строк на примирення терміном два місяці. Ухвалою суду від 09.10.2025 надано сторонам у справі строк для примирення, тривалістю 2 (місяці) місяців, тобто до 09.12.2025. 10.12.2025 провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було поновлено. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд заслухавши учасників у справі, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у у виконавчому комітеті Грушанської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про що 14.09.2012 складено відповідний актовий запис за №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Грушанською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області, 14.09.2012. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Подружжя має дітей: дочку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 12.03.2013 (а.с.6), дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 02.04.2015 (а.с.7), сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 21.06.2017 (а.с. 8). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинені, примирення між подружжям неможливе. Вжиті сторонами заходи для примирення протягом двох місяців, які були надані ухвалою суду, результатів не дали. Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 113 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позовній заяві позивачка просила змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 2.345986523.1 від 09.10.2025 позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20. У відповідності до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача у користь позивачки.

Outcome: approved