Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: 1. №39266-05/2024 в розмірі 14625,00 грн; 2. №26288-06/2024 в розмірі 33000,00 грн; 3. №20950-06/2024 в розмірі 14880,00 грн; 4. №13477-03/2023 в розмірі 14185,00 грн; 5. №5393716 в розмірі 9480,00 грн; 6. №004/11557571-CL від 9 вересня 2021 в розмірі 21886,21 грн; 7. №79335375 в розмірі 21313,80 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №39266-05/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день. 19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 14625, 00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 7125, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 2500, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. 19.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №26288-06/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день. 19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 33000, 00 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 18000, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 5000, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. 15.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №20950-06/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3100, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день. 21.10.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 14880, 00 грн, з яких: 3100, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 5580, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 6200, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. 08.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №13477-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000, 00 грн строком на 25 днів зі сплатою 1,0% за користування кредитом на добу. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено Договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Стар Файненс Груп». 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено Договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 14185, 00, 00 грн, з яких: 4000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 10185, 00 грн - сума заборгованості за відсотками. 30.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем в електронній формі було укладено договір позики №5393716, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000, 00 грн строком на 80 днів. 10.08.2023 між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено Договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 9480, 00 грн, з яких: 3000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6480, 00 грн - сума заборгованості за відсотками. 09.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №004/11557571-CL, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі встановленням кредитного ліміту в сумі 5000, 00 грн строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією. 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та позивачем укладено Договір факторингу №НІ-11/17-Ф, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 21886, 21 грн, з яких: 14449, 95 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 7436, 26 грн - сума заборгованості за відсотками. 03.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №79335375, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000, 00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,90 % за кожен день користування кредитом. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21, а в подальшому ряд додаткових угод до договору, у відповідності до умов яких право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 21313, 80 грн, з яких: 7000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13230, 00 грн - сума заборгованості за пенею. Ухвалою суду від 18.09.2025 у справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 142). 08.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково визнав позовні вимоги та просив задовольнити їх частково, а саме стягнути з нього на користь позивача заборгованість в розмірі: - 12125, 00 грн за кредитним договором №39266-05/2024, з яких 5000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 7125, 00 грн заборгованість за відсотками; - 18000, 00 грн кредитним договором №26288-06/2024, з яких 10000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 18000, 00 грн заборгованість за відсотками; - 8680, 00 грн за кредитним договором №20950-06/2024, з яких 3100, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 5580, 00 грн заборгованість за відсотками; - 4600, 00 грн за кредитним договором №13477-03/2023, з яких 2000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 2600, 00 грн заборгованість за відсотками; - 5034, 00 грн за кредитним договором №5393716, з яких 3000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 2034, 00 грн заборгованість за відсотками; - 8083, 80 грн за кредитним договором №79335375, з яких 7000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 1083, 80 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування відзиву [PERSON] зазначив, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафних санкцій за кредитними договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. За деякими кредитними договорами нарахування заборгованості здійснені після закінчення строку дії договорів, поза межами кредитування. В матеріалах справи відсутня заявка на кредит №004/11557571-CL від 9 вересня 2021 року та будь-які інші документи про встановлення або зміну розміру кредитного ліміту, а також будь-які розрахунки, з яких можна було б встановити які суми кредиту надавались, яким чином здійснювались нарахування за таким договором. 21.10.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якому останній позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовується факт укладення кредитних договорів. Первісними кредиторами не здійснювалось нарахування заборгованості за договорами у вигляді неустойки (штрафу, пені), та передбачені ст. 625 ЦК України не здійснювались. Жодна вимога про стягнення заборгованості за кредитними договорами не містить вимогу про стягнення неустойки (пені, штрафу). Станом на 14.10.2025 позивачем отримано відповідь на запит від первісного кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, у зв`язку з чим позивач просив поновити строки для подання доказів (розрахунків заборгованості за кредитними договорами №13477-03/2023 та №5393716), прийняти та долучити їх до матеріалів справи. Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Враховуючи, що позивач з метою надання вичерпної інформації по справі звернувся до первісного кредитора із запитом про надання додаткових доказів та отримав такі докази в ході розгляду справи, суд вважає за доцільне поновити позивачу строки для подання доказів та приєднує останні до матеріалів справи. Також у відповіді на відзив зазначено, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання кредиту відповідачем при укладенні договору висловлено не було, ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання до суду не подано. У відповідача була можливість відмовитися від підписання договору у випадку неповного розуміння його умов, однак такою можливістю останній не скористався. Первісним кредитором нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось у межах умов такого кредитного договору та відповідно до законодавства, чинного на момент підписання кредитного договору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №39266-05/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день (а.с. 12-17). Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (далі «Правила») (п.п. 7.6 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується та зобов?язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України. На виконання умов такого договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 5000, 00 грн на картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 18). 19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов такого договору позивач нарахував заборгованість у розмірі 14625, 00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 7125, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 2500, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 19). Вказаний розрахунок за кредитним договором в частині заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 12125, 00 грн, що складається із 5000, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 7125, 00 грн - сума заборгованості за процентами, суд визнає вірним. Розмір заборгованості за кредитним договором №39266-05/2024 в сумі 12125, 00 грн фактично визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву та підлягає до стягнення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій (за договорами №39266-05/2024, №26288-06/2024, №20950-06/2024) та пені (щодо договору позики №79335375) суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч.1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 2500, 00 грн не підлягає задоволенню відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, оскільки у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. 19.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №26288-06/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день (а.с. 22-27). Умови договору аналогічні договору №39266-05/2024. На виконання умов такого договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 10000, 00 грн на картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 31). 19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 32-38). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахунком позивача виникла заборгованість у розмірі 33000, 00 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 18000, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 5000, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 28). Вказаний розрахунок за кредитним договором в частині заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 28000, 00 грн, що складається із 10000, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 18000, 00 грн - сума заборгованості за процентами суд визнає вірним. Розмір заборгованості за кредитним договором №26288-06/2024 в сумі 28000, 00 грн фактично визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву та підлягає до стягнення. Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій за таким договором в розмірі 5000, 00 грн не підлягає задоволенню відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, оскільки у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. 15.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №20950-06/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3100, 00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5% за користування кредитом на день (а.с. 39-42). 21.10.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 45-49). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахунком позивача виникла заборгованість у розмірі 14880, 00 грн, з яких: 3100, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 5580, 00 грн - сума заборгованості за відсотками та 6200, 00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 43). Вказаний розрахунок за кредитним договором в частині заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 8680, 00 грн, що складається із 3100, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 5580, 00 грн - сума заборгованості за процентами, суд визнає вірним. Розмір заборгованості за кредитним договором №20950-06/2024 в сумі 8680, 00 грн фактично визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву та підлягає до стягнення. Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій за таким договором в розмірі 6200, 00 грн не підлягає задоволенню відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, оскільки у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. 08.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір №13477-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000, 00 грн строком на 25 днів зі сплатою 1,0% за користування кредитом на добу (а.с. 52-53). 02.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем підписано додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №13477-03/2023 твід 08.03.2023, у відповідності до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 20 днів, тобто до 21.04.2023. У зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання відповідач зобов`язався здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіку розрахунків: сума кредиту 4000, 00 грн, процентна ставка за день користування 1,00%, сума відсотків за користування кредитом - 2600, 00 грн, усього до оплати 6600, 00 грн (а.с. 55). 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено Договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Стар Файненс Груп» (а.с. 58-60). 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено Договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 61-64). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахунком позивача виникла заборгованість у розмірі 14185, 00, 00 грн, з яких: 4000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 10185, 00 грн - сума заборгованості за відсотками. Вказаний розрахунок за кредитним договором в частині стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача в розмірі 4600, 00 грн, що складається із 2000, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 2600 грн - сума заборгованості за процентами, суд визнає вірним. Так, з розрахунку заборгованості за договором №13477-03/2023, долученим представником позивача до відповіді на відзив, встановлено, що відповідачем 02.04.2023 погашено заборгованість за таким договором в сумі 2000, 00 грн. Разом з тим, згідно п. 2.5 договору при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: - у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом - у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом - у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. На момент сплати [PERSON] 2000, 00 грн 02.04.2023 прострочених до повернення сум кредиту та прострочених процентів за користування кредитом не було, а тому така сума погашення сплачена в рахунок суми кредиту (тіла кредиту) відповідно до п. 2.5 договору. Крім цього, нарахована заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 22.04.2023 по 27.10.2023 є неправомірною, оскільки відповідно до умов договору та додаткової угоди до договору загальний строк кредитування за договором становив 45 днів, до 21.04.2023, умовами додаткової угоди чітко визначено та погоджено суму відсотків за користування кредитом в сумі 2600, 00 грн. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір заборгованості за кредитним договором №13477-03/2023 в сумі 4600, 00 грн фактично визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву та підлягає до стягнення. 30.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем в електронній формі було укладено договір позики №5393716, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000, 00 грн строком на 80 днів зі сплатою акційної процентної ставки в розмірі 1, 76%, базової процентної ставки в розмірі 2,20 % на день, основної процентної ставки 3,00 % на день (а.с. 68-72). Сторони також погодили та підписали додаток №1 до договору - розрахунок за договором позики, згідно якого загальна сума відсотків за користування кредитом становить 2034, 00 грн (а.с. 74). 10.08.2023 між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено Договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 78-82). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахунком позивача виникла заборгованість у розмірі 9480, 00 грн, з яких: 3000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6480, 00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 83). Вказаний розрахунок за кредитним договором суд вважає вірним. Розмір заборгованості за кредитним договором №5393716 визнано відповідачем в сумі 5034, 00 грн. Посилання відповідача на те, що відсотки за даним кредитним договором мають бути розраховані виходячи з загального розміру заборгованості визначеного в додатку№1 до договору є безпідставним, оскільки загальний розмір відсотків визначений в додатку за умови виконання відповідачем умов договору та сплати чергових платежів, однак відповідачем не надано доказів про те, що ним здійснювалось погашення заборгованості в строки визначені умовами договору. За таких обстаивн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 9480, 00 грн, з яких: 3000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6480, 00 грн - сума заборгованості за відсотками 09.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №004/11557571-CL (заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб), додатковий договір до заяви-договору, відповідно до яких відповідач отримав кредит зі встановленням кредитного ліміту в сумі 5000, 00 грн строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до умов заяви-договору Банк надає послуги Клієнту щодо відкриття поточного рахунку без/з використання(м) Платіжної Картки, оформляє Картку та ПІН по неї, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями в межах та порядку, передбаченому законодавством України, цими Правилами, Заявою-договором та Тарифами Банку. Клієнт зберігає свої гроші на поточному рахунку, розпоряджається ними відповідно до вимог законодавства України та зобов?язується сплачувати Банку плату за банківські послуги в строки та розмірах, що передбачені Тарифами Банку. Банк відкриває Клієнту Поточний рахунок без/з використання(м) Платіжної картки в національній валюті України або в іноземній валюті на строк та умовах, визначених Заявою-договором за продуктом Банку. Відповідач, ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі Публічна Пропозиція), Тарифами АТ «ТАСКОМБАНК», просив відкрити поточний рахунок у гривні N? [NUMBER] на його ім?я, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Відповідач картку з номером [NUMBER] правила користування електронними платіжними засобами, тарифи банку на обслуговування електронного платіжного засобу отримав. Відповідач підтвердив, що до укладення такого договору ознайомлений з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами та умовами, за яких ФГВФО не відшкодовує кошти відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які розміщені сайті ФГВФО http://www.fg.gov.ua/). Підписавши цю Заяву-договір, відповідач підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в заяві-договорі, та повідомив, що не планує здійснення угод за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб, акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщена на сайті Банку https://tascombank.ua), і беззастережно приєднався до умов Договору. Погодився, що дана Заява-договір, також Тарифи Банку є невід?ємними частинами Договору, під час укладення договорів та/або додаткових договорів/угод до них з використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання Договору, та додаткових договорів/угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання. Відповідно до додаткового договору до заяви-договору сума встановленого кредитного ліміту 5000, 00 грн, строк кредитування 12 місяців, з автоматичною пролонгацією, базова процентна ставка для власників поточних рахунків з використанням платіжних карток, що відкриті у Банку в рамках діючого зарплатно-карткового проекту 34,8% річних. Також між АТ «Таскомбанк» та відповідачем погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 93-95). 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та позивачем укладено Договір факторингу №НІ-11/17-Ф, у відповідності до умов якого право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 98-101). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахункои позивача виникла заборгованість у розмірі 21886, 21 грн, з яких: 14449, 95 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 7436, 26 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 97). Вказаний розрахунок за кредитним договором суд вважає невірним, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6740, 00 грн, що складається із 5000, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 1740, 00 грн - сума заборгованості за процентами ( 5000,00 грн. х 34,8 % річних х 12 місяців( строк дії договору). Так, посилання відповідача, викладенні у відзиві, про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки, з яких можна було б встановити розмір наданих сум спростовується п. 3.1. договору, у відповідності до якого відповідач, підписавши договір, підтвердив факт отримання картки з номером № [NUMBER] , на якій, відповідно, був встановлений кредитний ліміт в сумі 5000, 00 грн. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про факт зміни розміру кредитного ліміту, а тому сума заборгованості за договором №004/11557571-CL в розмірі 6740, 00 грн складається із заборгованості за тілом кредиту (5000, 00 грн) та заборгованості за процентами (5000, 00 х 34,8% = 1740, 00 грн). 03.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №79335375, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000, 00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,90 % за кожен день користування кредитом (а.с. 108-110). 07.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено додаткову угоду №79335375 до договору позики №79335375, відповідно до умов якої збільшено загальну суму кредиту до 7000, 00 грн (а.с. 106). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21, а в подальшому ряд додаткових угод до договору, у відповідності до умов яких право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача (а.с. 114-121). У зв`язку з невиконанням умов такого договору за розрахунком позивача виникла заборгованість у розмірі 21313, 80 грн, з яких: 7000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13230, 00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 122). Вказаний розрахунок за кредитним договором суд вважає невірним, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 8890,0 грн, що складається із 7000, 00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 1890, 00 грн - сума заборгованості за процентами. Сума заборгованості за пенею за таким кредитним договором в сумі 13230, 00 грн не підлягає з підстав, зазначених вище, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Разом з тим, розмір заборгованості за кредитним договором 79335375 в сумі 8083, 00 грн фактично визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Як зазначено в ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України). Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розмірі задоволених позовних вимог в розмірі 1837,69 грн.

Outcome: partial