Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. На адресу Кіцманського районного суду Чернівецької області 17.09.2025 надійшла заява [PERSON] та [PERSON] , заінтересована особа: Кіцманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного Міжрегіонального управління міністерства Юстиції про розірвання шлюбу. В заяві заявники посилаються на те, що 16.05.2019 року вони, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом №569. В обох шлюб перший. Після одруження проживали в належному [PERSON] господарстві. Зазначають, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказують, що за час шлюбу між ними постійно виникали якісь непорозуміння, вони не могли дійти спільної згоди щодо побутових питань та виховання дитини, а тому зрозуміли, що вони є зовсім протилежними та різними людьми по характеру та поглядах, між ними постійно панувала напруга та недовіра, все це відбувалося в присутності дитини, а тому більше року тому заявники припинили подружні відносини та дружина [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків. Донька [PERSON] залишилася проживати з батьком, мати не заперечувала, оскільки вказала, що їй потрібно вирішувати особисті справи та вона має намір виїхати за кордон. За таких обставин вони зрозуміли, що їхній шлюб вичерпав себе, носить лише формальний характер, а тому за спільною згодою вирішили, що шлюб слід розірвати, оскільки його збереження є недоцільним та суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, просять заяву задовольнити, розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16.05.2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом №569 та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] на його самостійному вихованні та одноособовому утриманні. У разі виникнення майнового спору, будуть вирішувати в окремому порядку. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманський районний суд Чернівецької області від 19.09.2025 року відкрито провадження по даній справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, вказав, що дитина проживає з ним, він дитині забезпечує все необхідне, одяг, продукти харчування, дитина має окреме спальне місце, сам водить та забирає дитину з садка. Також вказав, що він мобілізований та проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] військовий госпіталь [ADDRESS] на посаді санітара. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що їм не вдалося прмиритися, вони не бажають проживати разом, вказала, що дитина проживає з батьком, так як вона не має змоги на даний час виховувати та утримувати дитину та має намір виїхати за межі України. З дитиною час від часу спілкується. Представник заінтересованої особи: Кіцманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного Міжрегіонального управління міністерства Юстиції в судове засідання не зявився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень по справі немає. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Виходячи з даних вимог закону, та те, що заявники вимоги заяви підтримали в повному обсязі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити рішення та задовольнити заяву, виходячи з наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.05.2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, актовий запис №569, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.2019 року (а.с.11). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 28.01.2021 року (а.с.12). Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 13). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 19.08.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Троянським В.М., вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали договір про те, що після розірвання шлюбу між ними, місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] , визначили місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] та самостійне виховання і утримання батьком їхньої доньки так як мати не матиме можливості здійснювати догляд і виховання дитини у звязку з виїздом за межі України. У разі зміни місця проживання дитини, батько зобовязується попереджувати мати письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання (а.с.14). Згідно Акту обстеження умов проживання №217 від 13.08.2025р., складеного комісією Кіцманської міської ради, вбачається, що до складу сімї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] входять: дочка [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дядько [PERSON] . Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному одноосібному утриманні та вихованні батька, матір дитини за даною адресою не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає, що підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] , стверджується, що малолітня [PERSON] проживає разом із батьком, який утримує її, водить в садочок, самостійно виховує, організовує відпочинок та дозвілля, купує все необхідне, дитина доглянута та забезпечена всім необхідним. Матір дитини разом із сім`єю не проживає, дитину не утримує, нічого не допомагає, самоусунулася від виховання дитини (а.с.16-20). Згідно Довідки Суховерхівського закладу дошкільної освіти №14 від 13.08.2025р. вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний заклад, батько дитини приводить та забирає дитину з садка, вчасно вносить батьківську плату за садок. Матір дитини протягом останнього року заклад не відвідувала. Дитина завжди охайна та доглянута. Батько завжди цікавиться життям дитини у дитячому садку (а.с.21). Відповідно до інформації КНП «Кіцманська БЛІЛ» №380 від 19.08.2025р. вбачається, що з метою медичного обслуговування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , укладено декларацію з лікарем - педіатром [PERSON] , яка безпосередньо забезпечує надання медичних послуг неповнолітній. Лікар-педіатр [PERSON] спостерігаючи за неповнолітньою [PERSON] зазначає, що за наданням медичної допомоги при захворюванні дитини, проведенням профілактичних щеплень, планових медичних оглядів, консультації вузьких спеціалістів, інформуванням в телефонному режимі щодо стану здоровя дівчинки звертався батько - [PERSON] . Всі рекомендації лікарів щодо здоровя неповнолітньої [PERSON] виконував батько (а.с.22). Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. На даний час шлюб між заявниками носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи заявники проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення заяви про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК). Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Висновки суду Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Батько самостійно виховує дитину, піклується про її здоров`я, забезпечує належний рівень життя без участі матері. Мати дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, і не заперечує щодо проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із батьком на його самостійному утриманні та вихованні. Батьки малолітньої [PERSON] , [INFO] , добровільно між собою визначили місце проживання дитини, порядок її утримання та виховання. А тому, враховуючи, що сторони між собою досягли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вважає, що заява підлягає до задоволення в цій частині і місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком [PERSON] , що не суперечитиме інтересам дитини, адже в суді всатновлено факт самостійного виховання та утримання дитини її батьком, без участі матері, яка проживає окремо. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved