Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2008 року. Від сумісного життя сторони не мають спільних дітей. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, до примирення не спрямовані, відсутнє взаєморозуміння і довір`я, подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.12.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 287. Позивач в судове засідання не з`явилася, але у позовній заяві просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.12.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 287. Як видно з позовної заяви, в сім`ї немає взаєморозуміння та довір`я, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, основна причина розпаду сім`ї постійні суперечки. Сумісне життя не склалося тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та обставини викладені у позовній заяві, а також відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог зі сторони відповідача, що виражає його байдужу позицію щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] . У зв`язку з тим,що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору,що є її правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: approved