Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» (далі - позивач або ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 6954764 (далі - кредитний договір). Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договорувідповідач отримав 4200,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Однак, відповідач умови кредитного договору не виконав. 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 95-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 6954764. Заборгованість відповідача становить 14234,85 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3318 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 10496,85 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту- 420 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач згідно пункту 1 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Від відповідача відзиву не надійшло, а позивачем не надано суду згоди на проведення заочного розгляду справи, тому суд розглядає справу без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 12.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6954764, згідно умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 4200.00 грн. строком на 104 днів з 12.11.2022 (пільговий період 14 днів, поточний період 90 днів), комісія за надання кредиту 420 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, процентна ставка 1.50 відсотків за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду, стандартна ставка 3.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду (а.с. 8-14). Вказаний договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора J68347, та відправлено на номер мобільного телефону відповідача. На підтвердження укладення договору між ТОВ «Мілоан» та відповідачем до позовної заяви позивач додав довідку про ідентифікацію з підтвердженням відправлення 12.11.2022 на номер відповідача +380664164759 одноразового ідентифікатора - J68347 для підпису договору про споживчий кредит № 6954764 (а.с. 15). Сторонами погоджено графік платежів за договором про споживчий кредит № 6954764 від 12.11.2022, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 6954764 від 12.11.2022 (а.с. 13 зворот). До матеріалів справи долучена анкета-заява на кредит № 6954764 [PERSON] із зазначенням ідентифікаційних даних позичальника, номера телефону [NUMBER] та інформації стосовно позичальника (а.с. 15 зворот-16), а також паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача (сума кредиту 4200,00 грн.; строк кредитування 104 днів), інформація стосовно орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 14). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 4200,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення № 86818424 від 12.11.2022, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: кошти згідно договору 86818424 (а.с. 16 зворот). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, та виписки з особового рахунка за кредитним договором № 6954764 від 12.11.2022, заборгованість відповідача за кредитним договором № 6954764 становить 14234 грн. 85 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3318 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 10496,85 грн., прострочена заборгованість за комісією - 420 грн. (а.с. 17-18). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом також встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладені 27.04.2023 договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ та 26.08.2025 додаткова угода № 1 до договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023, згідно з умовами яких ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача (а.с. 18 зворот-30). Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 95-МЛ від 27.04.2023 (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26 серпня 2025), [PERSON] є боржником за кредитним договором № 6954764 від 12.11.2022, та загальна сума заборгованості складає 14234,85 грн. (а.с. 28 зворот). Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 6954764 від 12.11.2022. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] шляхом направлення відповідної претензії на поштову адресу позичальника (а.с. 29). Отже, з досліджених доказів вбачається, що кредитодавець дотримався умов кредитного договору, натомість відповідач належним чином не виконав умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у загальній сумі 14234,85 грн. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 р., укладеного з Адвокатським об`єднанням «Апологет»; ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093, акт № Д/7057 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025, відповідно до якого, витрати на професійну правничу допомогу складають 8000,00 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № Д/7057 від 12.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 30 - зворот-34). Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 8000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., які будуть достатніми, співмірними і справедливими у даному випадку. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved