Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.10.2020 вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2023 року. Дитина проживає разом із позивачем. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на дитину не надає, а позивач самостійно не має можливості утримувати дитину, вона просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановленою 22.09.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначений її судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20.10.2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Луконіної Н.В. надійшло клопотання про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 клопотання представника відповідача задоволено, здійснено перехід до розгляду даної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У поданій 10.09.2025 до суду заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат Олійник М.Ф. 08.01.2026 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Луконіна Н.В. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача через систему «Електронний суд» 07.01.2026 подала заяву про визнання позову, посилаючись на зміну обставин, що були причиною заперечень проти нього, а у поданій 08.01.2026 до Христинівського районного суду Черкаської області засобами електронного зв`язку заяві клопотала про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносин та дійшов до такого рішення. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком, а [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.10.2020 Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 282. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.10.2020 Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідченням чого є досліджена судом копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2020. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Христинівської міської ради №09/2/03-252 від 10.09.2025 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею без реєстрації проживають діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Із 02.12.2025 [PERSON] зареєстрований за місцем проживання матері - [ADDRESS] , що підтверджується витягом із Реєстру територіальної громади №2025/018012243 від 02.12.2025. Згідно довідки Верхняцького закладу дошкільної освіти «Колосочок» Христинівської міської ради Черкаської області №18 від 27.11.2025 [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО «Колосочок» з 18.06.2025 і на час видачі довідки перебуває в старшій групі цього закладу. Із 03.06.2025 [PERSON] перебуває на обліку в КНП «Центр первинної медичко санітарної допомоги» Христинівської міської ради, має декларацію із лікарем [PERSON] . Видана лікарем педіатром [PERSON] 27.11.2025 довідка №41 підтверджує, що дитина нормальної тілобудови. Фізичний розвиток дитини задовільний, відповідає віку, але є затримка мовного розвитку, потребує занять із логопедом. Дитна щеплена за віком згідно календаря профільних щеплень. Зверталась на огляд та консультацію до лікаря педіатра в супроводі мами [PERSON] з приводу гострих респіраторних захворювань, лікувались згідно призначень лікаря за власний рахунок. До довідки позивач долучила копію карти профільних щеплень дитини за формою №063/о. Надані позивачем докази підтверджують факт проживання дитини із матір`ю та відповідачем не оспорюються. У поданому представником відповідача 18.10.2025 клопотанні про зміну порядку розгляду справи, адвокат зазначила, що [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , за період несення служби кілька разів був тяжко поранений, у зв`язку із чим його стан здоров`я значно погіршився, він проходить медичні обстеження для встановлення групи інвалідності та звільнення зі служби. На підтвердження цих обставин представник відповідача надала копії довідок та виписок із медичної документації, наголосивши на необхідності їх врахування при визначенні розміру аліментів. У послідуючому представник відповідача подала заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 1, 2 ст. 155 СК України вбачається, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України унормовує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд враховує принцип розумності і справедливості, зважає на те, що відповідач є працездатним за віком, проходить військову службу, доказів неспроможності утримувати дитину та сплачувати аліменти у розмірі, що просить позивач, не надав, про наявність на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї суд не повідомив, позов визнав, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 10.09.2025. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved