Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач АТ «СЕНС БАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 28 серпня 2021 року у розмірі 41 093,13 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», за умовами якої банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 14 000,00 грн. Процентна ставка 0,01 % для торгових операцій, 37 % для операцій зняття готівки. Угоді присвоєний номер 651107378. [PERSON] зобов`язалася в порядку та умовах, передбачених кредитним договором, повертати кредит та виплачувати проценти за користування ним. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про змінунайменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 41 093,13 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість у вищезазначеному розмірі, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 825,81 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку на підставі наявних у суду матеріалів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У позовній заяві позивач зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 29 жовтня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 28 серпня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», за умовами якої банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 14000,00 грн, максимальний кредитний ліміт 200 000,00 грн. Процентна ставка 0,01 % для торгових операцій, 37 % для операцій зняття готівки, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, але не більше строку дії картки. Строк дії отриманої відповідачкою картки 5 років. Кредит видається позичальнику на споживчі цілі. Сторонами підписано графік платежів. Підписавши договір, відповідачка погодилася з його умовами. Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит. Відповідачкою не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній у договорі сумі. Як видно з виписки з особового рахунку відповідачки за період з 28 серпня 2021 року по 02 липня 2025 року, кредитні кошти зараховані на її рахунок. [PERSON] користувалася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК» та в подальшому внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 23 липня 2025 року позивачем надіслано відповідачці вимогу від 21 липня 2025 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка відповідачкою не виконана. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом. Станом на 02 липня 2025 року за відповідачкою значиться заборгованість у розмірі 41 093,13 грн (22 908,71 грн тіло кредиту, 18 184,42 грн відсотки за користування кредитом). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків. Також встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачкою електронним підписом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість не погашена. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Встановлено, що заборгованість за процентами нарахована відповідачці в межах строку кредитування, визначеного договором, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачкою кредитного договору та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона електронним підписом підписувала договір, отримувала кредитні кошти і користувалася ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 825,81 грн, на підтвердження яких позивачем надано витяг з договору про надання послуг від 28 січня 2025 року №1006, укладений між АТ «СЕНС БАНК» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». За умовами договору № 1006 виконавець зобов`язався надати замовнику послуги, які полягають у здійсненні від імені замовника дій щодо стягнення заборгованості з боржників (п. 1.1. договору). У преамбулі договору наведені визначення термінів, що вживаються в ньому, зокрема акту приймання-передачі реєстру боржників, акту приймання передачі справ, реєстру божників тощо. Відповідно до п. 3.1. договору про надання послуг № 1006 від за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. З огляду на те, що до позову долучено витяг з договору про надання послуг, суд позбавлений можливості ознайомитися у повному обсязі з умовами договору. Проте, аналізуючи витяг з договору, можна дійти висновку, що передбачені умовами договору послуги надаються щодо конкретних боржників, зазначених у реєстрі боржників, акт приймання-передачі якого затверджується сторонами договору. Позивачем реєстр боржників, акт приймання-передачі реєстру боржників, акт приймання-передачі справ до позову не додано. Надані на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу докази не містять інформації, стосовно якого конкретного боржника надано послуги, вартість зазначених послуг з урахуванням розміру заборгованості, тобто не ідентифікують боржника. Таким чином, позивачем не доведено розмір витрат на правничу допомогу саме у справі за позовом до [PERSON] , а тому вони не підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved