Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2834393145 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. На підставі вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000 грн на платіжну катку № 4323-35ХХ-ХХХХ-4140. 28.11.2018 року між ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ Таліон Плюс було укладено договір факторингу № 28/1118-01, та в подальшому додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну Договору факторингу, відповідно до яких до ТОВ Таліон Плюс перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 173 від 15.02.2022 р. 30.10.2023 року між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 30/1023-01. На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 р., відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 08/0725-Е. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 за договором факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 25496,80 грн., що підтверджується також актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Відповідач [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із вказаним позовом до суду, заборгованість за кредитним договором № 2834393145 від 18.11.2021 року становить 25496,80 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , на його користь заборгованість по кредитному договору № 2834393145 від 18.11.2021 року у розмірі 25496,80 гривень та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 02.10.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ Фінансова компанія ЕЙС у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, виклик відповідача здійснювався шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 102), до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.110-111), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23),причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://zn.pl.court.gov.ua/sud1607. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як встановлено ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідач з відзивом на позов до суду не зверталася. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача ТОВ фінансова компанія ЕЙС та відповідача [PERSON] і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2834393145 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. На підставі вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000 грн на платіжну катку № 4323-35ХХ-ХХХХ-4140. 28.11.2018 року між ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ Таліон Плюс було укладено договір факторингу № 28/1118-01, та в подальшому додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну Договору факторингу, відповідно до яких до ТОВ Таліон Плюс перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 173 від 15.02.2022р. 30.10.2023 року між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 30/1023-01. На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 р., відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 08/0725-Е. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 за договором факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 25496,80 грн., що підтверджується також актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Відповідач [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із вказаним позовом до суду, заборгованість за кредитним договором № 2834393145 від 18.11.2021 року становить 25496,80 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , на його користь заборгованість по кредитному договору № 2834393145 від 18.11.2021 року у розмірі 25496,80 гривень та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 розділу ІІІ, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі і вона користувалася ними. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи ті обставини, що в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у сумі 8000 грн. та процентів за користування грошовими коштами за кредитним договором у розмірі 17496,80 грн., а всього заборгованість в загальному розмірі 25496,80 грн., знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до частини 1статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: копію договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС » та адвокатським об`єднанням Тараненко та Партнери в особі адвоката Тараненка Артема Ігоровича; додаткову угоду №25770680406 до договору про надання правничої допомоги; копію акту приймання - передачі виконаних робіт від 17.07.2025 року. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved