Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з метою отримання послуг АТ «Ідея Банк», Відповідачем було підписано Договір про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку, та Угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної карти. Так, 19.06.2023 року після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №78417 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку. Даний договір було підписано Клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0 y відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Відповідно до умов п. 1.4,1. Договору Клієнт надає згоду на використання власного номеру телефону, зазначеного в цьому Договорі, як Фінансового номеру телефону ( [NUMBER] ) для отримання СМС-повідомлень, що містять ОТР-пароль, з метою подальшого підписання ЕП договорів про отримання банківських послуг у вигляді електронного документа та підтверджує, що номер телефону, що зазначений нижче ( [NUMBER] ), належить виключно йому, а відтак накладений ЕП однозначно пов`язаний з клієнтом, і не пов`язаний з жодною іншою особою та прирівнюється до власноручного підпису створює для Клієнта юридичні наслідки. Також, 19.06.2023, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку за посиланням: https://ideabank.ua/sites/default/files/2023-07/dkbofo_07.06.2023_61.pdf, між Банком та [PERSON] було укладено Угоду №C-001-186424-23-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Згідно Кредитного договору Позивач надає Відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді Кредитної відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), та здійснює платежі Відповідача з рахунку (у т. ч. ініційовані Відповідачем за допомогою БПК) за рахунок кредиту на суму, що перевищує залишок власних коштів Відповідача на рахунку, на умовах повернення, строковості та платності. Процентна ставка за користування Кредитом становить 70,8% річних (протягом пільгового періоду 0,01% річних на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення безготівкової оплати 30 допомогою БПК в торговельно-сервісній мережі і Інтернеті), яка є фіксованою протягом усього строку дії Угоди та може бути зміненою за умови погодження Сторонами в порядку визначеном, цією Угодою. Процентна ставка на прострочену суму кредиту при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту протягом дії Угоди 70,8% річних. Процентна ставка за використання кошті понад витратний ліміт (технічний овердрафт) 70,8% річних. Максимальний розмір Кредитної лінії становить 200 000,00 грн. Розм Кредитної лінії на дату укладення Угоди становить 30 000 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується випискою по Поточному рахунку Відповідача. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, та інші платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж/зарахування здійснено (поповнено Поточний рахунок) 19.08.2025. Отже, сума боргу Відповідача за Кредитним договором станом на 28.08.2025 становить: прострочений борг 68 766,29 грн. прострочені проценти 55080,00 грн. Загальна заборгованість 123 846,29 грн. Враховуючи наведене просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 123846,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 23.10.2025 року позивачем подано до суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, яку обґрунтовує тим, що після подання АТ «Ідея Банк» позовної заяви Відповідачем було сплачено кошти на погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором, що була заявлена до стягнення в суді, у зв`язку з чим станом на 22.10.2025 року сума боргу [PERSON] за вказаним вище Кредитним договором становить 94 874,29 грн., що складається з наступного: прострочений борг - 39 794,29 грн.; прострочені проценти - 55 080,00 грн. У зв`язку з викладеним вище, АТ «Ідея Банк» вважає за можливе залишити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 28 972,00 грн. за Кредитним договором без розгляду. Натомість, решту позовних вимог АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 94 874,29 грн. та 3 028,00 грн. судового збору підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи за відсутності представника банку. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.06.2023 року [PERSON] звернулась до АТ «Ідея Банк» та заповнила Анкету клієнта при реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0 №257922 від 19.06.2023 року (а.с.21). 19.06.2023 року після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України між позивачем та відповідачем було укладено Договір №78417 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Також, підписанням цього договору, клієнт надає згоду на використання власного номеру телефону зазначеного в цьому договорі як фінансового номеру телефону для отримання SMS-повідомлень, що містять ОТР-пароль, з метою подальшого підписання ЕП договорів про отримання банківських послуг у вигляді електронного документа та підтверджує, що номер телефону, що зазначений нижче, належить виключно йому, а відтак накладений ЕП однозначно пов`язаний з клієнтом, і не пов`язаний з жодною іншою особою та прирівнюється до власноручного підпису і створює для клієнта юридичні наслідки (а.с.23). 19.06.2023 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування (у разі наявності страхування) №С-001-186424-23-980, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 30 000,00 грн. зі сплатою 70,8 % річних, яка є фіксованою протягом всього строку дії угоди та може бути змінено за умовами погодження сторонами в порядку визначеному угодою. Відповідно до п. 3 Угоди, Банк надає Клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної Кредитної лінії. З п.3.1.Договору вбачається, що максимальний розмір Кредитної лінії становить 200 000 (двісті тисяч) грн. зі строком дії 12 (дванадцять) місяців з автоматичною пролонгацією за умови виконання Клієнтом умов Угоди та/або за відсутності заперечень з боку Сторін щодо пролонгації. Такі заперечення Сторони надають одна одній не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів до дати закінчення строку дії Кредитної лінії. Банк повідомляє Клієнта про відмову у пролонгації шляхом надсилання SMS-повідомлення на Фінансовий номер Клієнта (або письмово на адресу проживання Клієнта, або формі електронного документа на електронну пошту Клієнта, зазначену в цій Угоді). Клієнт повідомляє Банк про відмову від пролонгації строку дії Кредитного ліміту шляхом письмового звернення до Банку. Із зазначеного договору встановлено, що він підписаний за ОТР (ЕП Клієнта) 4272 19.06.2023 року о 10:50 (а.с.25-27). Також, 19.06.2023 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому погодила умови кредитування, підписання відбулося ОТП (ЕП Клієнта)4272 (а.с.28). Із витягу з Реєстру відправлених СМС АТ «Ідея Банк» вбачається, що 19.06.2023 року о 10:49:00 на номер телефону [NUMBER] відправлено код 4272 для підтвердження паспорту споживчого кредиту та кредитного договору (а.с.31). Із протоколу перевірки підписів клієнта при проведенні повної дистанційної ідентифікації вбачається, що [PERSON] ідентифіковано (а.с.22). Станом на 21.10.2025 сума боргу [PERSON] за Угодою №С-001-186424-23-980 становить 94 874,29 грн., яка складається з: 39 794,29 грн - заборгованість по простроченому тілу; 55 080,00 грн. - заборгованість за простроченими відсоткам. (а.с.62). Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором №С-001-186424-23-980 від 19.06.2023 року (34-39). 02.07.2025 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань (а.с.41). Однак, [PERSON] вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Таким чином судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором що підтверджується випискою по рахунку клієнта-фізичної особи, з якої вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами. Відповідач в судове засідання не з`явилась, розрахунок заборгованості не спростувала. Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно п.27 Договору №С-001-186424-23-980 від 19.06.2023 року та витягу з реєстру відправлених смс повідомлень встановлено, що він підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4272, надісланим на номер телефону [NUMBER] (а.с.27 на звороті, 31). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частинами 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, позивачем доведено як факт укладання договору, так і отримання позичальником [PERSON] грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання в повному обсязі останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного Договором №С-001-186424-23-980 від 19.06.2023 року. Розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладання Договору №С-001-186424-23-980 від 19.06.2023 року, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила та станом на 21.10.2025 року сума заборгованості за Договором становить 94 874,29 грн. та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 39 794,29 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 55 080,00 грн. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved