Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач у січні 2025 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що донька [PERSON] . [PERSON] 26.06.2015 року уклала шлюб з [PERSON] та проживала з ним до 2017 року, шлюб розірвано 10.12.2019 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] було народжено двоє дітей. Син [PERSON] , який мешкає з батьком та [PERSON] . Оскільки сімейне життя було припинено з 2017 року, відповідач по справі не вважає себе батьком [PERSON] у зв`язку із чим участі у її вихованні та у її житті в цілому не приймає. Донька позивача [PERSON] разом з іншими трьома дітьми, які у неї народилися у 2019, 2023 роках мешкала у м. Харків. А онука позивача [PERSON] з листопада 2021 року перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що її мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а батько дитини участі у вихованні дитини та її утриманні не приймає. З кінця жовтня 2021 року дитину було влаштовано до бабусі [PERSON] де до теперішнього часу вона мешкає. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 року №644/12440/21 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , опіку над нею встановлено не було, оскільки у неї є батько - відповідач, який не вважає себе її батьком та який її подальшою долею не переймається. У зв`язку із зазначеним позивач вимушена звернутись до суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2025 року замінено третю особу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними у справі доказами, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату та час судових засідань повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. 12.05.2025 року від представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли письмові пояснення згідно яких [PERSON] перебуває на обліку ССД по Індустріальному району, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що її батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків та на виконання вимог п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, тимчасово влаштована в сім`ю родичів/знайомих, бабусі [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка виявила бажання в подальшому стати опікуном дитини та готує необхідний пакет документів. Підставою для постановки на облік дитини, було вилучення [PERSON] з місця проживання, у зв`язку зі складанням акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.10.2021. Мати дитини, [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , позбавлена батьківських прав у відношенні доньки, на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 № 644/12440/21. Батько дитини, [PERSON] , за час перебування [PERSON] на обліку до ССД по Індустріальному району з питання повернення доньки на спільне проживання та виховання не звертався, долею дитини не цікавився. За наявною інформацією мешкає з іншою родиною в м. Херсон. Інших звернень від [PERSON] до ССД по Індустріальному району не надходило. Додатково в жовтні 2024 року ССД по Індустріальному району було надіслано листа до служби у справах дітей Херсонської міської ради для проведення роботи з батьком дитини. Відповіді не отримано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини). Судом встановлено, відповідач [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №603. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 року № 644/12440/21 позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У вказаному рішенні було встановлено, що Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконання батьківських обов`язків її матір`ю. Батько дітей, [PERSON] участі у виховані та утриманні доньок не приймає, їх долею не цікавиться. [PERSON] тимчасово влаштована до родини бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та фактично займається вихованням і утриманням дитини. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.10.2021 [PERSON] , яка залишилась без законного представника та перебувала в оселі зі сторонніми людьми, на вигляд з ознаками вживання наркотичних речовин, без супроводу дорослих було госпіталізовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №16» Харківської міської ради. Після проведеного обстеження/лікування малолітню [PERSON] влаштовано до рідної бабусі - позивача [PERSON] [PERSON] (мати дитини) з 26.06.2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2019 в справі № 766/14514/19 (н/п 2/766/8326/19) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсон, актовий запис №327 - розірвано. Згідно довідки завідувача КЗ «ДНЗ №268» від 13.03.2024 року №62/01-24 [PERSON] є вихованцем навчального закладу, дитина тимчасово влаштована до родини бабусі [PERSON] , яка займалася оформленням дитини до ЗДО. Згідно довідки директора ХЛ від 23.09.2024 року №234 [PERSON] є ученицею 1-А класу комунального закладу «Харківський ліцей №26 Харківської міської ради». [PERSON] мешкає у родині бабусі [PERSON] , яка добре опікується онукою, проявляє належну увагу та догляд за дитиною, цікавиться навчанням та їх життям, про що зазначено у Характеристиці виданої комунальним закладом «Харківський ліцей №26 Харківської міської ради». Згідно Акту обстеження умов проживання Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30.04.2025 року, обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини облаштовано окреме спальне місце, стіл для навчання, наявні сезонні речі, іграшки, засоби гігієни. Відносини у сім`ї доброзичливі, дружні. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2021 року про що зазначено у довідці від 09.07.2025 року №20-д виданої в.о. директора КП «Наддніпрянське» Л.Екало. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання, тривалий час не спілкується з дитиною. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ним свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей, повністю самоусунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дітей будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , відсутнє його волевиявлення та бажання на участь у житті дитини, що є наслідком винної поведінки відповідача, а тому наявні підстави для вжиття судом крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст.168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачем було сплачено судовий збір, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved