Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в особі представника адвоката Допи В.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі Відповідачі) про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є власником 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Частина житлового будинку, що знаходиться у користуванні [PERSON] , має необхідний набір приміщень для улаштування окремої частини будинку, має окремий вхід до будинку, до частини підключені необхідні інженерні комунікації та обладнано системою опалення, частина будинку відповідає вимогам ДБН передбачених у житловому будинку, тобто технічно можливо виділити в окремий об`єкт. Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного та земельно - технічного експертного дослідження від 25 квітня 2025 року № 39-24 запропоновано один технічно можливий варіант виділу 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до фактично встановленого порядку користування житловим будинком. Позивач просить суд виділити в натурі 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно з вищезазначеним висновком. Добровільної згоди щодо виділу частки в натурі між співвласниками не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. У визначений судом строк відзиви на позов до суду не надійшли. Ухвалою суду від 03.10.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 18.11.2025. У зв`язку неявкою Відповідачів розгляд справи по суті відкладено на 24.12.2025. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від Позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідачі та третя особа повідомлялися про розгляд справи рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 26.12.2025 провадженні у справі в частині позовних вимог до Відповідача [PERSON] судом закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що на час відкриття провадження у справі останній помер, а тому справа в частині вимог до [PERSON] не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору дарування від 01 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстровано в реєстрі за № 4867 (а.с. 70 зворот-72 зворот), [PERSON] є власником 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 листопада 2021 року № 282430717 (а.с. 19). Загальна площа вищевказаного будинку становить 158,1 кв.м, житлова площа становить 116 кв.м, з господарських споруд: сарай «Б-1», сарай «В-1», сарай «Е-1», сарай (двоповерховий) літ. «Д-2», вбиральня літ. «д-1», вбиральня літ. «Г-1», вбиральня літ «З-1», вбиральня літ. «Ж-1». Право власності попереднього власника [PERSON] підтверджено матеріалами дослідженої у судовому засіданні цивільної справи № 750/4170/17, яке виникло на підставі рішення Деснянського суду м. Чернігова у цій справі від 26.06.2017. Із Інформаційної довідки від 05 листопада 2021 року № 931, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», убачається, що іншими власниками домоволодіння з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є відповідачі, яким належить відповідна частка спірного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, а саме: [PERSON] - 1/10 частини, [PERSON] - 1/5 частини, [PERSON] - 1/5 частини, [PERSON] - 1/2 частини (а.с. 73 зворот). Отже, сторони є співвласниками домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складеним 28 грудня 2015 року суб?єктом господарювання - «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок складається з чотирьох відокремлених частин житлового будинку, кожна частина має окремий вхід до будинку, окремі житлові кімнати, окремі кухні, окремі системи опалення та інженерні комунікації (а.с. 68). У технічному паспорті на житловий будинок одна частина зазначена квартирою [ADDRESS] , друга частина зазначена квартирою [ADDRESS] , третя частина квартирою [ADDRESS] , четверта частина квартирою [ADDRESS] , тобто між співвласниками фактично склався порядок користуванням житловим будинком з господарськими будівлями. У користуванні [PERSON] знаходиться частина будинку, що позначена у технічному паспорті квартирою [ADDRESS] , яка складається з: 4-І тамбур площею 1,8 кв.м, 4-1 житлова кімната площею 17,0 кв.м, 4-2 житлова кімната площею 9,7 кв.м, 4-3 житлова кімната площею 10,8 кв.м, 4-4 кухня площею 6,7 кв.м, загальною площею 46,0 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м. Ця частина будинку має окрему систему опалення (опалення від котла та пічне) та підключена до систем інженерних комунікацій (електропостачання, газопостачання). Фактично частина житлового будинку, яка знаходиться у користуванні [PERSON] має окремий ізольований вхід, окрему кухню, житлові кімнати, площа частини житлового будинку становить 46,0 кв.м, що більше від мінімально допустимої площі (28,0 кв.м), що відповідає вимогам ДБН, площа житлових кімнат становить 17,0 кв.м, 9,7 кв.м, 10,8 кв.м, тобто загальна кімната площею 17,0 кв.м, більше від мінімально допустимої площі (14,0 кв.м), що відповідає вимогам ДБН, кухня площею 6,7 кв.м, що менше від мінімально допустимої (8,0 кв.м), але прийнята до експлуатації по діючим на той період будівельним нормам. Частина будинку обладнана інженерними комунікаціями та має окрему систему опалення (опалення від котла та пічне). Вхід на земельну ділянку окремий, здійснюється з вулиці Ґельсінської спілки. Таким чином, частина житлового будинку, що знаходиться у користуванні [PERSON] , має необхідний набір приміщень для улаштування окремої частини будинку, має окремий вхід до будинку, до частини підключені необхідні інженерні комунікації та обладнано системою опалення, частина будинку відповідає вимогам ДБН передбачених у житловому будинку, тобто технічно можливо виділити в окремий об`єкт. У користуванні інших співвласників знаходиться частина будинку, що позначена у технічному паспорті квартирою [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , яка складається з: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м, 1-2 кухня площею 6,7 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 9,8 кв.м, 1-5 житлова кімната площею 14,1 кв.м, загальною площею по частині 1 - 34,4 кв.м, 2-1 кухня площею 6,3 кв.м, 2-2 коридор площею 5,6 кв.м, 2-3 житлова кімната площею 22,5 кв.м, 2-4 житлова кімната площею 13,0 кв.м, 2-5 житлова кімната площею 9,1 кв.м, 2-6 санвузол площею 1,8 кв.м, загальною площею по частині 2 - 58,3 кв.м, 3-І коридор площею 3,7 кв.м, 3-ІІ веранда площею 5,7 кв.м, 3-1 житлова кімната площею 10,4 кв.м, загальною площею по частині 3 - 19,8 кв.м, загальною площею по будинку 112,5 кв.м, житловою 78,9 кв.м, господарські будівлі та споруди: погріб літ. а3-1, сарай літ. Б-1, сарай літ. В-1, сарай літ. Д-2, вбиральня літ. Г-1, вбиральня літ. д-1, вбиральня літ. З-1. Частина житлового будинку має окрему систему опалення (опалення від когла та пічне) та підключена до систем інженерних комунікацій (електропостачання, газопостачання). Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 683 кв.м, що підтверджується даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28 грудня 2015 року, складеного суб?єктом господарювання - «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Як убачається зі змісту договору дарування від 01 листопада 2021 року, укладеного між позивачем та попереднім власником, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 4867, станом на дату його укладення, відповідно до довідки № 0-166/0-0.36-171/49-21, виданої 29 жовтня 2021 року, Відділом 2 Управління у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не приймалось рішень щодо передачі безоплатно у власність земельних ділянок по [ADDRESS] під 1/5 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] , згідно прийнятих Чернігівською міською радою рішень, не укладався. Отже, земельна ділянка під 1/5 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка була предметом договору дарування, є неприватизованою, порядок користування нею між співвласниками не встановлений. У добровільному порядку співвласники не можуть домовитися про порядок володіння і користування спільним майном. Крім того, виникають суперечки щодо порядку користування вищевказаною земельною ділянкою. Позивач вважає, що виділ частки будинку в натурі захистить права та інтереси всіх співвласників, визначить у натурі належне їм майно, дасть можливість співвласникам розпоряджатися належним їм майном та нести відповідні обов`язки щодо цього майна. З метою визначення технічної можливості виділу в натурі, належної [PERSON] 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також для встановлення можливих варіантів такого виділу, позивач у порядку підготовки позову звернулася до судового експерта Солдатової В.С. (а.с. 55-76). Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного та земельно - технічного експертного дослідження від 25 квітня 2025 року № 39-24 запропоновано один технічно можливий варіант виділу 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до фактично встановленого порядку користування житловим будинком, з урахуванням вимог ДБН та незначним відхиленням від частки у праві власності, а також один технічного можливий варіант порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, а власнику 1/5 частин, пропонується виділити (на плані показано синім кольором): 4- I тамбур площею 1,8 кв.м., 4-1 житлова кімната площею 17,0 кв.м, 4-2 житлова кімната площею 9,7 кв.м., 4-3 житлова кімната площею 10,8 кв.м, 4-4 кухня площею 6,7 кв.м., загальною площею 46,0 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м. Іншим власникам, залишається (на плані показано зеленим кольором: 1-І тамбур площею 3,8 кв.м, 1-2 кухня площею 6,7 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 9,8 кв.м, 1-5 житлова кімната площею 14,1 кв.м., загальною площею по частині 1 - 34,4 кв.м, 2-1 кухня площею 6,3 кв.м., 2-2 коридор площею 5,6 кв.м, 2-3 житлова кімната площею 22,5 кв.м, 2-4 житлова кімната площею 13,0 кв.м, 2-5 житлова кімната площею 9,1 кв.м., 2-6 санвузол площею 1,8 кв.м, загальною площею по частині 2 - 58,3 кв.м., 3-І коридор площею 3,7 кв.м, 3-ІІ веранда площею 5,7 кв.м., 3-1 житлова кімната площею 10,4 кв.м, загальною площею по частині 3 - 19,8 кв.м, загальною площею по будинку 112,5 кв.м, житловою 78,9 кв.м, господарські будівлі та споруди: погріб літ. а3-1, сарай літ. Б-1, сарай літ. В-1, сарай літ. Д-2, вбиральня літ. Г-1, вбиральня літ. д-1, вбиральня літ. З-1. Варіант виділу 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонується відповідно до фактично складеного порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами між співвласниками, при якому у кожного улаштований окремий вхід до будинку та на земельну ділянку, в наявності окремі житлові кімнати, окрема кухня, окремі системи опалення, окремі інженерні комунікації, тому в даному варіанті, для здійснення виділу частки житлового будинку, перепланування та переобладнання житлового будинку не потрібно. Також висновком експерта визначено один технічно можливий варіант порядку користуванням земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками будинку: власнику 1/5 частки окрема земельна ділянка та іншим власникам 4/5 часток земельна ділянка у спільному користуванні: Власнику 1/5 частки у житловому будинку з господарськими будівлями пропонується у користування земельна ділянка (на плані синім кольором), додаток № 2 земельна площею 0,0136 га (136 кв.м). Земельна ділянка площею 0,0136 га (синім кольором), розташована в межах: т. А до т. Б - 9,80 м, від т. Б до т. В - 7,60 м, від т. В до т. Г. - 4,40 м, від т. Г до т. Д - 1,30 м, від т. Д до т. Е - 3,53 м, від т. Е до т. Є - 1,0 м, від т. Є до т. Ж - 5,95 м, від т. Ж до т. З - 9,48 м, від т. З до т. А - 7,20 м. Іншим власникам житловому будинку з господарськими будівлями пропонується у користування земельна ділянка (на плані зеленим кольором), додаток № 2 земельна площею 0,0545 га (545 кв.м). Земельна ділянка площею 0,0545 га (зеленим кольором) розташована в межах: від т. В до т. Й - 11,40 м, від т. Й до т. Ї - 3,79 м, від т. Ї до т. І - 17,19 м, 3,8 м, від т. І до т. И - 3,64 м, 1,03 м, 3,69 м, 22,82 м, від т. И до т. З - 14,47 м, від т. З до т. Ж - 9,48 м, від т. Ж до т. Є - 5,95 м, від т. Є до т. Е - 1,0 м, від т. Е до т. Д - 3,53 м, від т. Д до т. Г - 1,30 м, від т. Г до т. В - 4,40 м. Як вбачається із матеріалів справи, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , фактично розділений між співвласниками на окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, в результаті виділення частки в натурі, частки відповідачів в праві власності на будинок не зменшуються, не змінюється порядок користування. Виділення частки Позивача в натурі не потребує ремонтно-будівельних та інших робіт. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 дійшла висновку, що за наявності трьох і більше співвласників майна суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити й зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 120 ЗК України визначено особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, який також пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці. Також, стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України). Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди. не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських буддівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2022 року в справі № 490/12243/16-ц (провадження № 61-20600св21) вказав, що при вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Отже, з урахуванням вищевикладеного та висновку судового експерта Солдатової В.С., за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного експертного дослідження від 25 квітня 2025 року № 39-24, технічно можливим є виділ в натурі позивачу належної 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до фактично складеного порядку користування будинком між співвласниками, без необхідності перепланування чи переобладнання будівлі. Крім того, згідно з тим самим експертним висновком, технічно можливим є встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано вказаний житловий будинок, з урахуванням часток кожного зі співвласників. Зокрема, позивачу як власнику 1/5 частини житлового будинку пропонується у користування окрема земельна ділянка площею 0,0136 га (136 кв. м), межі якої визначені у додатку №2 до експертного висновку. Права інших співвласників при цьому не порушуються, оскільки їхні частки у праві спільної власності залишаються незмінними, а визначення порядку користування здійснюється у спосіб, що забезпечує самостійне володіння та користування кожного співвласника своєю часткою нерухомого майна і відповідною частиною земельної ділянки. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить висновку, що доводи Позивача, наведені у позовній заяві підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому позовні вимоги мають бути задоволені повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; З урахуванням принципу диспозитивності у цивільному процесі, оскільки Позивач не заявляє про розподіл судових витрат, суд такий розподіл не здійснює.

Outcome: approved