Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

В жовтні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 30 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , та відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов, наполягає на його задоволенні. [PERSON] не з`явився у судове засідання та подав заяву про визнання позову (а.с.16), зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 10 жовтня 2003 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №449. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2003 року (а.с.17). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що ні позивач, ні [PERSON] не бажають жити однією сім`єю. Вони заперечують проти вжиття заходів, спрямованих на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох з подружжя. Примушування їх до шлюбу не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та відповіда-чем, належить розірвати та відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 30 жовтня 2025 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Однак [PERSON] визнав позов ще до початку першого судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути лише 50 відсотків витрат на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (1211,20 : 2). Інші 50 відсотків судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved