Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

І. Суть справи. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5686055 від 06.01.2023 р. в розмірі 22011,12 грн, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилалось на те, що 06.01.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №5686055. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти, а остання зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконала умови кредитного договору. У подальшому, за договором відступлення прав вимоги №101-МЛ, укладеним 26.07.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №5686055. За вищенаведених обставин, позивач просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5686055 в сумі 22 011,12 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту 4582 грн., заборгованість за сумою відсотків 16479,12 грн., заборгованість за комісією за видачу кредиту 950 грн., а також 2422,4 грн судового збору та 8 000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідач відзиву на позов не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви з додатками рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся з причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2025 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від неї відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 06.01.2023 р. [PERSON] на сайті miloan.ua заповнила анкету-заяву на кредит №5686055 та пройшла перевірку, після чого їй погоджено видачу кредиту /а.с.10 звор.-11/. 06.01.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №5686055, за умовами якого останній надано кредит на суму 5000 грн строком на 105 днів, тобто до 21.04.2023 р., і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21.01.2023 р. (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 21.04.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2450 грн, загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 15 950 грн в грошовому виразі, комісія за надання кредиту становить 950 грн. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора S75605, який відправлений на вказаний в анкеті номер мобільного телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію /а.с.10звор./. До вказаного договору додано графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту /а.с.9зворот, а.с.10/. У цей же день ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 5000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №90748473 від 06.01.2023 р. /а.с. 11/. Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №5686055 від 06.01.2023 р. заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 22 011,12 грн, з яких 4 582 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 950 грн прострочена заборгованість за комісіями, 16 479,12 грн прострочена заборгованість за відсотками /а.с.12/. 26.07.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №101-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а останнє набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №5686055 на суму 22 011,12 грн /а.с.12-17/. Позивач звертався до відповідача з претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором та повідомляв про відступлення права вимоги /а.с.17, зворот/. ІV. Оцінка Суду. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В силу ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У Розділі 6 укладеного між сторонами договору №5686055 вказано, що цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що 06.01.2023 р. [PERSON] звернулась до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою на отримання кредиту №5686055. На підставі погодженої заяви на кредит, того ж дня між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5686055, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 000 грн строком на 105 днів, до 21.04.2023 р. Договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та підписаний електронним одноразовим ідентифікатором. Тобто, 06.01.2023 р. відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір №5686055 з ТОВ «Мілоан» на суму кредиту у розмірі 5 000 грн зі строком його повернення до 21.04.2023 р., що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення у період з 06.01.2023 р. по 21.04.2023 р. включно нараховувались відсотки виключно в межах строку кредитування та за узгодженою процентною ставкою. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Щодо комісії за надання кредиту, суд зазначає, що така комісія прямо передбачена умовами договору /п.1.5.1/, має чітко визначений розмір, була включена до загальної вартості кредиту та доведена до відома позичальника до моменту укладення договору, у зв`язку з чим підлягає стягненню нарівні з основним боргом та процентами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 22 011,12 грн., з яких 4 582 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 479,12 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 950 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. V. Розподіл судових витрат. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 422,40 грн. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 р., Акт №Д/9491 наданих послуг про надання правничої допомоги від 12.11.2025 р., детальний опис наданих послуг. Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, пропорційність задоволених позовних вимог, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 гривень.

Outcome: approved