Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернулася представник позивача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Департамент у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг «Турбота» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування, про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, в 2018 році позивачка - [PERSON] познайомилась із відповідачем - [PERSON] та у них зав`язались романтичні стосунки, сторони почали разом проживати. 07.06.2019 року сторони зареєстрували шлюб та проживали у м. Кременчук. [INFO] у сторін народився старший син - [PERSON] . Перший рік після народження старшого сина стосунки між сторонами були ускладнені тим, що відповідач зловживав алкогольними напоями, взагалі не допомагав позивачці у вихованні сина та майже не надавав [PERSON] гроші на утримання сина, знаючи, що вона, перебуваючи у декреті - не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Більше того, відповідач вчиняв фізичне та психологічне домашнє насильство по відношенню до позивачки, у присутності дитини. Маючи нестабільний мінливий дохід - відповідач наприкінці 2020 року поїхав до Польщі на заробітки, на той час [PERSON] вже була вагітна другим сином. У Польщі відповідач пробув майже цілий рік, повернувся орієнтовно в жовтні 2021 року. Як відомо позивачці від відповідача, він був змушений повернутись в Україні з метою уникнення відбування покарання, оскільки у Польщі він розбив чиюсь машину та проник у будинок з метою пограбування. [INFO] у сторін народився молодший син - [PERSON] . Після повернення відповідача з Польщі, через те, що він боявся, що його затримає поліція - він наполягав на переїзді до с. Коробчине Харківської області, на що позивачка змушена була погодитись. Після повернення відповідача в Україну - стосунки між сторонами вкрай погіршились. Відповідач почав ще більше зловживати алкоголем, а також, почав вживати наркотики, його ніколи не було вдома, ішов зранку, повертався пізно ввечері або вночі в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, лякав дітей, іноді взагалі не повертався на ніч додому. Всі гроші зароблені у Польщі витрачав на алкоголь та наркотики, через що, [PERSON] була змушена постійно позичати гроші у друзів та сусідів, щоб забезпечувати дітей. Відповідач, також, став себе ще більш агресивно поводити по відношенню до позивачки - продовжив чинити психологічне та фізичне домашнє насильство (постійно кричав на неї, обзивав лайливими словами, принижував, викручував руки, замахувався та неодноразово бив), що завжди відбувалось в присутності спільних малолітніх дітей. Окрім цього, відповідач часто кричав і на дітей, жорстоко з ними поводився та грубо звертався до них, декілька разів бив синів рукою по обличчю. Через це, діти стали дуже сильно боятись батька: позивачка помітила, що коли відповідача немає вдома - хлопці себе дуже добре і відкрито почувають, граються, бігають, спілкуються, є активними, а коли відповідач приходив додому - діти ховались під ліжка або під стіл і поводили себе дуже тихо. Один раз позивачка застала молодшого сина (якому на той момент не було і двох років), який грався із невеликим пакетом з білим порошком, який [PERSON] одразу забрала у сина. Як з`ясувалося, це були наркотики, які відповідач приніс та зберігав вдома. Вищезазначене відбувалось із жовтня 2021 року - середини 2023 року. Також представник позивача звернула увагу, що відповідач, вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у справі № 1-54/11, був визнаний винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України (за незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини). Зазначеним вироком встановлено, що відповідач вживав наркотичний засіб. Окрім цього, наголошує, що відповідач, також, вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.10.2023 року у справі № 537/4073/23 був визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка) та засуджений до відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням. З січня-травня 2022 року сторони проживали в с. Павлиш Кіровоградської області. В травні 2022 року сторони переїхали до м. Кременчук. Після чергової сварки, під час якої відповідач знову вчинив відносно [PERSON] фізичне та психологічне домашнє насильство в присутності дітей, розуміючи, що поведінка відповідача стає все гірше, аморальніше та агресивніше, учасниками чого стають і діти - позивачка, на початку червня 2023 року, з синами втікла до своєї подруги (яка теж проживала у м. Кременчук) і прийняла рішення про припинення подружніх відносин з [PERSON] . Відповідач почав дзвонити позивачці та наполягати на поверненні, однак вона йому відмовила. Після чого він знайшов її у м. Кременчук, 09.06.2023 року приїхав влаштував сварку, почав силою забирати з рук у позивачки старшого сина, через що дитина дуже злякалась, лаявся і кричав, хапав за руки. При цьому був присутній і молодший син сторін. Внаслідок чого, позивачка викликала поліцію, які склали відносно кривдника адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та провели оцінку ризиків вчинення домашнього насильства. Так, із відповіді Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області від 08.08.2025 р.: "09.06.2023 року дійсно поліцейськими сектору протидії домашньому насильству ВП Кременчуцького РУП здійснювалось реагування на повідомлення «домашнє насильство» по [ADDRESS] . Під час відпрацювання повідомлення, стало відомо, що факт домашнього насильства психологічного та фізичного характеру підтвердився, але до приїзду поліції гр. [PERSON] покинув місце події, внаслідок чого винести ТЗП не представилось можливим. Було прийнято заяву, пояснення, складено форму оцінки ризиків та у подальшому для проведення перевірки по даному факту зібрані матеріали було передано по територіальності до ВП№ 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області". Представник позивача звернула увагу, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.10.2023 у справі № 537/2692/23 відповідача було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та встановлено, що кривдник вчинив відносно потерпілої домашнє насильство психологічного та фізичного характеру в присутності дітей. Відтак, малолітні [PERSON] та [PERSON] є потерпілими від домашнього насильства з боку батька - [PERSON] . Внаслідок вчинення відповідачем домашнього насильства у присутності дітей та складення відповідного адміністративного протоколу - органи Національної поліції (Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області та Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області) звернулись із повідомлення про вказаний факт до Департаменту у справах сім`ї та дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - Департамент). На підставі листа Департаменту - Кременчуцький міський центр соціальних служб, Департамент та Служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради відвідали позивачку та дітей за їхнім місцем проживання у м. Кременчук та провели оцінку потреб як постраждалих від домашнього насильства. За результатами проведення оцінки потреб - сім`ю позивачки та синів було рекомендовано на облік сімей, які опинились у складних життєвих обставинах. За вказаним фактом, сім`я позивачки також отримувала соціальні послуги від Денного центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, а саме консультування щодо запобігання та протидії повторних випадків домашнього насильства, а також 15 індивідуальних консультації із психологом денного центру. 09.06.2023 року, коли відповідач побачив, що позивачка викликала поліцію - він втік з місця скоєння адміністративного правопорушення. Після чого, [PERSON] не бачила відповідача і не знала де він перебуває, із позивачкою він не зв`язувався, дітьми не цікавився. Орієнтовно, через місяць він приїхав в стані алкогольного сп`яніння та наполягав на поновленні сімейних стосунків, від чого позивачка відмовилась. Невдовзі після цього, відповідач знову приїхав до позивачки і просив провести час із дітьми, проти чого [PERSON] не заперечувала. Однак, коли він спілкувався із синами - позивачка побачила, що у відповідача в руках пістолет, який він показує синам і дає їм у руки. На реакцію позивачки про те, що це зброя, для чого взагалі він її приніс, показує і дає її у руки дітям, що сини можуть себе травмувати - відповідач зазначив, що вони хлопці, в цьому немає нічого поганого і, що сини мають з дитинства звикати до зброї. Після чого позивачка наполягла на тому, щоб відповідач залишив їхнє місце проживання, оскільки він є небезпечним для дітей. Боячись, що відповідач знову повернеться в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, буде агресивно наполягати на поновленні шлюбних відносин, чинити домашнє насильство, приносити дітям заборонені небезпечні речі; бажаючи захистити дітей і себе, нарешті жити в спокої; а також, враховуючи безпекову ситуацію в Україні, через вторгнення рф - в листопаді 2023 р. [PERSON] з дітьми виїхали за кордон (до Франції), де вони перебувають і наразі. При цьому, варто зауважити, що з липня 2023 року відповідач до дітей не приїздив, із позивачкою з метою поговорити з дітьми або поцікавитись їхнім життям - будь-якими засобами зв`язку не комунікував. Відтак, з липня 2023 року до сьогодні (тобто, вже понад два роки), відповідач: з дітьми не бачиться; будь-який контакт з дітьми не підтримує, навіть в телефонному режимі, обірвав всі зв`язки із синами; жодним чином не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, благополуччям; фінансової допомоги на їхнє утримання не надає; нехтує і не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей не виконує, зокрема і свій обов`язок щодо забезпечення права дітей на належне батьківське виховання та спілкування із батьком. Зазначена поведінка відповідача є свідомою та умисною бездіяльністю та становить собою ухилення від виконання ним батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх синів, уникнення батьківської відповідальності відносно хлопців. Відповідач, фактично самоусунувся від виховання синів, спілкування із ними, турботи про їхній фізичний та духовний розвиток та здійснення всіх інших батьківських обов`язків. За ці два роки, відповідач жодного разу не виявив бажання та наміру змінити свою поведінку відносно хлопців у кращу, активну сторону. Будь-які дії, що свідчили б про бажання відповідача зберегти зв`язок із синами - ним не вчинялись. Слід зазначити, що малолітні [PERSON] та [PERSON] ніколи не мали і, тим паче, не мають на сьогодні будь-якого емоційного та родинного зв`язку із відповідачем, вже не пам`ятають батька і не згадують про нього. У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Так, рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2024 року у справі № 399/80/24 шлюб між сторонами було розірвано. Як на підставі розірвання шлюбу, позивачка посилалась саме на аморальний спосіб життя відповідача; вчинення ним домашнього насильства відносно неї у присутності дітей з моменту одруження; емоційну не стриманість відповідача та не контрольованість його агресії як в бік позивачки, так і в бік дітей, від чого вони страждають, ростуть в емоційно напруженому сімейному середовищі, що негативно впливає на їх психо-емоційний та фізичний стан (зазначене відображено у судовому рішенні про розірвання шлюбу). Наведене позовної заяви свідчить про систематичну аморальну, протиправну, розбійницьку поведінку відповідача: систематичне (хронічне) зловживання алкогольними та наркотичними засобами, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, притягнення до адміністративної відповідальності, вчинення злочинів на території іншої держави (Польща). Така поведінка, також, свідчить про неможливість відповідача виховувати синів в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу (як того вимагає ч. 1 ст. 150 СК України). Відповідач не здатен своїм прикладом навчити дітей відповідальній поведінці у суспільстві. Свідоме і умисне невиконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, як протягом перебування у шлюбних відносинах із позивачкою (до червня 2023 року), так і після їхнього фактичного припинення, зокрема з липня 2023 року - до сьогодні. Зазначила, що, на сьогодні, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] у Франції, в безпечному та благодійному середовищі. Діти забезпечені всім необхідним для життя та розвитку, мають належні умови проживання. На підставі вищевикладеного просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 13.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.10.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві. Також зазначила, що [PERSON] дійсно вчиняв проти неї та їхніх дітей насильство як психологічного так і фізичного характеру. Діти нічого хорошого від нього не бачили окрім завданих психологічних та фізичних страждань. На даний момент вона з дітьми проживає у Франції, має всі умови для комфортного життя дітей, виховує їх сама, діти забезпечені усім необхідним. [PERSON] дітей не забезпечував та не забезпечує, не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться їхнім благополуччям та самопочуттям тому вважає що не має перешкод для позбавлення його батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. У вступному слові надала пояснення згідно поданого до суду позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що знає відповідачку ще зі студентських років, разом навчалися в м. Харкові. Дуже зблизившись [PERSON] запропонувала [PERSON] переїхати до Кременчука, та погодилась. Через деякий час позивачка познайомилась з відповідачем, залицяння були на погляд [PERSON] не погані, але попереджала подругу, щоб та не поспішала, але [PERSON] її не послухала та прийняла пропозицію [PERSON] одружитись. На початку спільного проживання [PERSON] забороняв [PERSON] спілкуватись з [PERSON] та її сім`єю, нібито вони на неї погано впливають, [PERSON] була вимушена спілкуватись з подругою таємно від чоловіка. Потім після народження [PERSON] ситуація в сімейних стосунках між [PERSON] та [PERSON] погіршилась, він почав дозволяти собі ображати її брутальною лайкою, морально принижував, почав підіймати руку як на неї та дитину. Десь в 2022 року [PERSON] прийшла до [PERSON] з речами та з маленькими дітьми в дуже знервованому стані, плакала, її трусило, розповіла, що [PERSON] побив її, побив дітей, забрав в неї телефон та зачинив її з дітьми в квартирі, але їй вдалося вирватись і вона прийшла до подруги. Потім боячись, що він її почне шукати, вона планувала поїхати до іншої подруги в село, проте вони якось зконтрактували і зустрілись в районі Водоканалу в м. Кременчук, він їй привселюдно почав ображати, погрожувати, почав хапати за руки дітей, діти розплакались. В результаті [PERSON] забрав старшого сина, хоча [PERSON] просила щоб він зоставив сина. Через декілька днів, [PERSON] потрібно було йти на роботу і [PERSON] не було з ким зоставити і [PERSON] знову повернула собі сина. Зауважила, що образи зі сторони [PERSON] в її сторону та дітей лунали періодично. По можливості [PERSON] вживав і алкогольні і наркотичні засоби, міг не пити, а потім міг вживати алкоголь кожного дня. Після того як [PERSON] виїхала з дітьми за кордон, [PERSON] погрожує їй через СМС, але ніякої допомоги та підтримки для дітей не робить не цікавиться їх благополуччям та самопочуття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки в судове засідання не повідомив. Відзиву на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Представник третьої особи Департаменту у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки в судове засідання не повідомив, пояснень по справі не надав. Представник третьої особи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг «Турбота» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, повідомив, що обставини справи йому відомі, додаткових пояснень не має та просить суд розгляди справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі через неможливість прибути в судове засідання. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивачку та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено що, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] про що зроблений відповідний актовий запис № 934 зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 18.07.2019 року та видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] /а.с. 13/. [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] про що зроблений відповідний актовий запис № 366 зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 27.03.2021 року та видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] /а.с. 13 на звороті/. Згідно довідок №, № 541, 540 від 14.04.2021 року, виданих Онуфріївською селищною радою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с. 14, на звороті/. Згідно вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2011 року у справі № 1-54/2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначено йому покарання у виді штрафу в сумі 1000 грн /а.с. 16-17/. Згідно вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.10.2023 року за справою № 537/4073/23 [PERSON] визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання та призначено іспитовий строк в 1 рік /а.с. 18-21/. Відповідно до постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.10.2023 року у справі № 537/2692/23, провадження про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адмінправопорушення строку накладення стягнення /а.с. 22-25/. Відповідно до листа за вих. № 02-05/506 від 12.06.2023 року Департаменту у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 12.06.2023 року засобами телефонного зв`язку надійшло повідомлення від Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області та батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області щодо вчинення домашнього насильства у присутності малолітніх дітей відносно [PERSON] , [INFO] (у сім`ї виховуються малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] ) домашнє психологічне та фізичне домашнє насильство вчинено з боку чоловіка [PERSON] , [INFO] /а.с. 28/. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї № 253 встановлено, що [PERSON] рекомендовано поставити на облік сімей/ осіб, які опинилися в складних життєвих обставинах Кременчуцького міського центру соціальних служб з проблемами домашнього насильства /а.с. 29-33/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2024 року з шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 34-36/. Згідно довідки від 03.06.2025 року, зареєстрованої в реєстрі перекладів № 590-1/25 від 04.06.2025 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 28.11.2023 року проживають в рамках програми Тимчасового розміщення українських сімей та проживають за адресою [ADDRESS] /а.с. 37-38/. Відповідно до довідки з місця навчання за 2025/2026-й навчальний рік зареєстрованої в реєстрі перекладів за № 1110-2/25 від 30.09.2025 року [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] , навчається в навчальному закладі «Початкова публічна школа Серпантін» в підготовчому класі (СР, перший рік початкової школи) /а.с. 92/. Відповідно до довідки з місця навчання за 2025/2026-й навчальний рік зареєстрованої в реєстрі перекладів за № 1110-1/25 від 30.09.2025 року [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] , навчається в навчальному закладі «Початкова публічна школа Серпантін» в середній групі /а.с. 93/. Згідно довідки від 08.09.2025 року зареєстрованої в реєстрі перекладів за № 1110-3/25 від 01.10.2025 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 28.11.2023 року проживають в рамках програми Тимчасового розміщення українських сімей та проживають за адресою [ADDRESS] , проживають в окремому житлі. Квартира була об лаштована родиною та добре утримується. Пані відвідує курси французької області у приміщеннях «АппюїСолідаріте». У родини є сімейний лікар, який здійснює медичний нагляд за ними. Фахівці не виявили серйозної або безпосередньої загрози для родини, діти навчаються в навчальному закладі [PERSON] з 03.12.2023 року, Давид з 02.09.2024 року /а.с. 94-96/. Відповідно до психологічного висновку зробленого психологічним центром реабілітації та розвитку особистості та сімейних відносин «Ментальна майстерня» відносно психічного стану [PERSON] [INFO] встановлено, що у дитини наявні клінічно значущі травмо спорідненні симптоми з провідними доменами інтрузій та гіперактивації й елементами уникнення. Симптоми узгоджуються з анамнестичними даними про домашнє насильство, дитина не пам`ятає та не ідентифікує батька як безпечну фігуру, опирається на матір як головне джерело безпеки, стан дитини вимагає психологічного супроводу й обережності щодо будь-яких контактів із особою, пов`язаною з травмою /а.с. 127-128/. Відповідно до психологічного висновку зробленого психологічним центром реабілітації та розвитку особистості та сімейних відносин «Ментальна майстерня» відносно психічного стану [PERSON] , [INFO] встановлено, що у дитини наявні клінічно значущі прояви посттравматичної реакції, що виникли внаслідок тривалого свідкування домашнього насильства і безпосередніх дій батька, [PERSON] не ідентифікує батька як значущу фігуру, сприймає його як небезпечну особу. Дитина демонструє стійку тривожність, емоційну залежність від матері та страх чоловічої агресії. Умови, створені матір`ю після розриву з агресором, забезпечують дитині емоційне відновлення і стабільність, за результати тестів, спостережень та анамнезу, доцільно обмежити або припинити контакти дитини з батьком та в інтересах дитини, проживання з матір`ю у стабільному середовищі, без загрози повторного насильства /а.с. 129-131/. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до синів будь-якої батьківської уваги та турботи, під час спільного проживання вчиняв відносно позивачки та дітей як психологічне так і фізичне насильство. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує та не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків відносно дітей, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved