Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Восени 2021 року відповідачка покинула спільну доньку та іншу свою доньку, виїхавши за межі України. 18.05.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. З дня залишення відповідачкою України, а саме останні 4 роки остання не піклується про спільну дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, її навчанням, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що в цілому шкодить інтересами дитини. Відповідачка покладених законом батьківських обов`язків не виконує, не бере матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі умови для проживання спільної доньки створені позивачем, все необхідне купляється на кошти позивача задля нормального її розвитку. Враховуючи викладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки. 1.2. Представник відповідачки надав відзив в якому просив залишити без задоволення вищезазначену позовну заяву. Вказав, що [INFO] у родині [PERSON] народилась донька [PERSON] . Але згодом стосунки між позивачем та відповідачкою почали погіршуватись, почались сварки та врешті позивач почав налаштовувати дітей проти позивачки. У зв`язку з необхідністю заробляти гроші, відповідачка змушена була поїхати до Чехії на заробітки, а дітей залишили батькам позивача. Врешті відповідачка знайшла роботу та почала працювати, а позивач не зміг адаптуватись та повернувся в Україну. Будучі в Чехії стосунки між позивачем та відповідачкою погіршились, натомість відповідачка залишила доньці [PERSON] , свою банківську картку, куди періодично скидала кошти для [PERSON] та [PERSON] . Після початку війни відповідачка через роботу не змогла приїхати до дітей та просила матір забрати дітей до себе та привезти їх в Чехію. Проте [PERSON] не погодилась із цією пропозицією та дуже образилася на матір, за те, що вона сама не забрала їх з сестрою до себе. [PERSON] була надто маленька, а тому позивач не відпустив доньку до матері. В решті позивач налаштував [PERSON] та [PERSON] проти відповідачки та спілкування майже перервалось, але відповідачка все одно намагалась підтримувати стосунки із доньками. Відповідачка, незважаючи на перепони з боку позивача знаходила можливість спілкуватись із доньками аж до війни, поки позивач не почав блокувати соціальні мережі доньки, щоб відповідачка не мала змоги спілкуватись із доньками. Разом з тим, відповідачка в 2023 році приїздила в Україну та намагалась врегулювати свої стосунки з дітьми, пропонувала їх забрати із собою, але негативний вплив батька подолати не вдалось і вона повернулась до Чехії працювати. Коли відповідачка була в Україні, то вона зустрічалася із донькою. Стосовно несплати аліментів на утримання доньки, то це також не відповідає дійсності, оскільки відповідачка перераховувала аліменти дітям, хоч і не регулярно. 1.3. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відомості зазначені у відзиві про налаштовування позивачем дітей проти відповідачки є припущенням, яке жодними належними доказами не підтверджено. Відомості наведені представником відповідача про те що відповідачка залишила доньці - [PERSON] свою банківську картку, куди періодично скидала кошти для [PERSON] та [PERSON] , також жодним доказом не підтверджені. Посилання представника відповідача на образи старшої доньки [PERSON] , якій станом на даний час виповнилось вже 18 років, до відповідача жодним чином не мають відношення до предмету розгляду справи. Ніякої неприязні у доньки до відповідачки немає. Представник відповідача необґрунтовано намагається звинуватити дитину у тому, що у неї з відповідачкою існує конфлікт. Вказані твердження є нічим іншим, як невдалим способом обґрунтувати встановлений факт, що відповідачка більше 4 років покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Станом на даний час відповідачка не сплатила жодної гривні аліментів на утримання своєї дитини [PERSON] , що свідчить про свідоме ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому всі умови для проживання спільної дитини створені лише позивачем, тобто все необхідне придбавається позивачем. Продовж вже більше 4 років відповідачка будь яким чином не інтересується потребами доньки, зокрема відповідачу не цікаво, як навчається її донька, не виявляє жодного зацікавлення до навчального процесу доньки, не контролює виконання домашніх завдань донькою, не цікавиться чи потрібен їй одяг, їжа та інші необхідні для нормального життя засоби, відповідачка не цікавиться станом здоров`я її доньки. 1.4. Представник відповідачки подав до суду заперечення проти відповіді на відзив, в яких вказав, що відповідачка надає скріншоти надсилання грошових коштів на утримання дітей. Факт конфлікту між позивачем та відповідачем підтверджується зверненням відповідачки до поліції. Щодо доводів позивача, що мати не цікавиться здоров`ям своєї доньки, то свідчення від лікаря братись до уваги не можуть, оскільки лікар є матір`ю позивача, тобто бабусею [PERSON] , а відтак вона зацікавлена особа та звичайно буде все робити, задля інтересу свого сина. Посилання позивача на той факт, що відповідач не цікавиться навчанням [PERSON] , спростовується фотографіями з навчальних закладів, які вчителька надсилала відповідачці, а отже між ними є діалог. За таких обставин вбачається, що посилання позивача спростовуються наведеними документами. 1.5. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] приїжджала у Харків двічі під час повномасштабної війни приблизно у 2022 та 2023 роках. Обидва рази відповідачка бачилася з [PERSON] . Мати не платить аліменти на утримання дитини взагалі, не спілкується з дитиною навіть по телефону. Він не чинить матері перешкод у спілкуванні з дитиною. Він подав цей позов зараз, щоб мати можливість виїхати з дітьми за кордон. 17.12.2025 на телефон [PERSON] дійсно прийшли повідомлення та пропущений виклик від матері у Телеграм, але [PERSON] сказала, що зараз не хоче відповідати і він їй нічого з цього приводу не сказав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що вона зараз проживає у Чехії в кімнаті гуртожитку, вона працює у поштовій службі. До цього три роки вона проживала у місті Пльзень та працювала на іншій роботі. Зараз спілкування з [PERSON] у неї немає, оскільки акаунти [PERSON] у [PERSON] , Телеграм та Інстаграм заблоковані чи стосовно них виставлений батьківський контроль. Остання відпустка у неї, [PERSON] , була десь два роки тому, коли вони їздила в Україну. 17.12.2025 вона намагалася зв`язатися з [PERSON] в Телеграм, але [PERSON] нічого не відповідала. Конфлікту з [PERSON] у неї не було, але під час проживання з [PERSON] вона могла іноді в якості покарання поставити дитину в кут, вдарити по попі рукою чи ременем. На даний час вона розуміє, що неналежно виконує свої батьківські обов`язки, але не може виконувати їх належно, тому що не може спілкуватися з донькою дистанційно через перешкоджання батька чи небажання доньки. Коли вона була в Україні, то спілкувалася з [PERSON] і все було добре, Їй невідомо як вчиться дитина і хто класний керівник, в школу вона не дзвонила. В Україні їй немає де жити, тому вона рідко приїжджає. Вона запрошувала своїх доньок в Чехію, але вони хочуть жити в Україні. Їй відомо, що є виконавче провадження щодо аліментів на утримання [PERSON] , але вона зробила помилку та сплачувала ці аліменти на картку старшої доньки останні 3 місяці, по 5 тисяч на місяць. Вона викликала поліцію, коли приїжджала в Україну, тому що її колишній чоловік заборонив зустріч з доньками. [PERSON] чоловік пропонував їй відмовитися від батьківських прав на доньок, щоб він міг виїхати за кордон. Вона дуже хоче спілкуватися з [PERSON] і буде робити для цього кроки, можливо приїде в Україну. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 1.6. Під час з`ясування думки дитини малолітня [PERSON] пояснила, що їй 12 років, вона навчається у 7 класі школи, проживає у чотирикімнатній квартирі з батьком, сестрою, бабусею та дідусем. Їй невідомо де зараз знаходиться її мати, але востаннє вона бачила мати у 2022-2023 роках два чи три рази. З тих пір мати їй не дзвонила та не писала, хоча у матері є її номер телефону. Її батько не налаштовує її проти матері, не забороняє спілкуватися з нею. Під час проживання з матір`ю, мати часто її била, вживала алкоголь через день у її присутності. З вчителями та лікарями її мати не підтримує контакт. Вона би спілкувалася з мамою, якщо б та проявила ініціативу. Під час допиту в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що сторони цієї справи є її сусідами по будинку, їх квартира [ADDRESS] знаходиться через стіну від її квартири. Позивача [PERSON] вона знає з народження, його мати була педіатром, а з відповідачкою [PERSON] вона знайома з часу, коли вона [PERSON] зустрічатися з позивачем. У відповідачки є інше житло в м. Харкові, де живе мати відповідачки. З [PERSON] зараз проживають його мати, батько, донька [PERSON] та донька відповідачки [PERSON] . Зі слів [PERSON] та зі слів її власного сина їй відомо, що відповідачка під час проживання з [PERSON] не завжди ночувала вдома через перебування у стані алкогольного сп`яніння. Вона, [PERSON] , протягом певного часу була вихователькою доньки сторін [PERSON] , в дитячому садку. З часу початку повномасштабного вторгнення росії в України вона бачила відповідачку лише 1-2 рази. Їй невідомо, щоб позивач коли-небудь перешкоджав відповідачці спілкуватися з дитиною. [PERSON] вона чула через стіну, як відповідачка кричить на дітей. Під час відвідування [PERSON] садочку вона бачила її мати [PERSON] , але частіше бачила [PERSON] . Під час допиту в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він з 1986 року проживає в [ADDRESS] , а сторони цієї справи є його сусідами по будинку. З позивачем [PERSON] проживають його батьки, а також донька [PERSON] та донька відповідачки [PERSON] . Востаннє він бачив відповідачку [PERSON] приблизно у 2021 році. Йому незрозуміло, як же мати могла кинути своїх дітей. Йому невідомо, щоб позивач перешкоджав спілкуванню дітей з відповідачкою. Кирил спілкується з дітьми займається ними. Під час допиту в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що сторони цієї справи є її сусідами по будинку, їх квартира знаходиться на першому поверсі в будинку по [ADDRESS] , а її квартира на четвертому поверсі. Раніше у квартирі сторін проживала також і [PERSON] , а зараз там живе лише дві доньки, [PERSON] та його батьки. [PERSON] вона востаннє бачила 4-5 років тому. Їй невідомо як [PERSON] бере участь у вихованні [PERSON] , а також невідомо чи перешкоджає [PERSON] спілкуванню [PERSON] з донькою. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.10.2012 Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району та області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.10.2012, актовий запис №34. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.2013 Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району та області, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис №05. 2.2. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 20.06.2023. Судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 04.07.2024 по справі № 635/6563/24 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76108229, винесеної 24.09.2024 державним виконавцем виконавчого округу Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бєляєвим М.В. вбачається, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу. Відповідно до довідки №36567 від 19.03.2025, виданої старшим державним виконавцем, [PERSON] дійсно не отримував аліменти від [PERSON] в період з 24.09.2024 по 07.03.2025 згідно з судовим наказом по справі № 635/6563/24. 2.3. Згідно з характеристикою, підписаною директором Роганського академічного ліцею А. Лук`яновою та класним керівником Т. Рижик, [PERSON] навчається в ліцеї з 1 класу, проживає з батьком [PERSON] , мати з родиною не проживає, з 2021 року на зв`язок з класним керівником не виходила. Згідно з довідкою, виданою 24.09.2024 лікарем КНП Роганської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги №4» вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в АЗПСМ в с. Докучаєвське з 13 січня 2023 року. На прийом в амбулаторію з`являлась в супроводі батька. Згідно з актом обстеження умов проживання, затвердженого 08.05.2025 начальником служб у справах дітей виконавчого комітету Роганської селищної ради, за адресою: [ADDRESS] , на підставі заяви [PERSON] від 06.05.2025 з метою обстеження умов проживання родини [PERSON] встановлено, що житло за даною адресою розміщено на 1 поверсі 4 поверхового будинку, складається з 4 кімнат. Умови проживання відповідають санітарно-гігієничним нормам. Продукти харчування різноманітні та в повному обсязі. Для виховання та розвитку дитини створені умови: кімната, де проживають [PERSON] та [PERSON] відповідає вимогам обладнання житлової кімнати для дітей. Висновок: у дівчат є в наявності все необхідне для всебічного розвитку. 2.4. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Роганської селищної ради, вказаний орган вважає, що громадянку [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав стосовно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вищевказаного висновку вказано, що фактично з вересня 2021 року [PERSON] проживає окремо від сім`ї, займається виключно своїм життям та перестала цікавитися своєю донькою. В добровільному порядку матеріальної допомоги не надає на утримання малолітньої доньки. Мати не дарує подарунків доньці на свята, не провідує дитину під час хвороб, не надає допомоги на лікування, не бачиться з дитиною, на засідання комісії не з`явилася. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 3.2. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17 вказано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). 3.3. У постанові від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 Верховний Суд вказав, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На думку суду, позбавлення батьківських прав, як вірно вказано у вищезазначеній постанові Верховного Суду, є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною, усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання. Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень сторін, пояснень дитини та показань свідків вбачається, що відповідачка щонайменше з січня 2024 року не бере участі у процесі виховання дитини, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не надає коштів на утримання доньки, не цікавиться її успішністю у навчанні та станом її здоров`я, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Надані до суду скріншоти та квитанції щодо перерахування коштів не підтверджують участь відповідачки в утриманні дитини, оскільки з цих документів або неможливо встановити хто та на користь кого перерахував грошові кошти, або ж у документах відсутнє прізвище відповідачки. Разом з тим, суд враховує наступні обставини: - в 2022 та 2023 році відповідачка приїжджала в Україну та спілкувалася з дитиною; - станом на час розгляду цієї справи відповідачка бажає спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, а дитина в судовому засіданні висловила бажання спілкуватися з мамою, що свідчить про можливість відповідачки повернутися до процесу виховання дитини без значної шкоди для психологічного чи емоційного розвитку дитини; - відповідачка згідно з її поясненнями працевлаштована та проживає у Чехії, відсутні відомості про її аморальний чи антисоціальний спосіб життя. Суд також враховує, що в якості мети подання позову про позбавлення батьківських прав позивач в судовому засіданні визначив необхідність свого майбутнього виїзду за кордон. З цього приводу суд зазначає, що така мета немає значення для вирішення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки під час вирішення таких позовів мають враховуватися інтереси дитини, а не бажання позивача виїхати за кордон. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням відомостей про особу матері дитини та віку дитини, у якнайкращих інтересах дитини буде надання матері можливості зберегти зв`язки із дитиною, оскільки мати не є явно неблагополучною, не створювала небезпечного чи нестійкого середовища під час участі у вихованні дитини або після припинення участі у вихованні дитини. Пояснення дитини щодо того, що мати часто її била, вживала алкоголь через день у її присутності, не підтверджуються ані показанням свідків, ані будь-якими письмовими доказами. Періодичне застосування [PERSON] , з її слів, в минулому фізичного покарання у вигляді ударів по сідницям дитини є проявом протиправної поведінки щодо дитини, проте такі дії не містять ознак створення небезпечного чи нестійкого середовища для дитини. З вищенаведених підстав суд також не погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав її матері. На думку суду, на даний час інтересам дитини не відповідає позбавлення батьківських прав її матері. 4.2. В підсумку суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування за місцем проживання дитини контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків. При цьому суд, з метою додержання принципу юридичної визначеності, який є складовою принципу верховенства права, вважає за необхідне визначити конкретну тривалість відповідного контролю з боку органу опіки та піклування, а також окреслити для відповідачки конкретний обсяг дій, який може свідчити про зміну нею ставлення до виховання дитини. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 25.07.2025 про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. Разом з тим, у задоволенні позову відмовлено і суд не вбачає у цій справі інших судових витрат, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed