Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 26 березня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] кредитний договір №26.03.2023-100002489. Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 70 днів з дня надання, з первинним періодом кредитування в 14 днів (щоразу продовжується в межах загального строку кредитування), а відповідач зобов`язався повернути кредит до 03 червня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,2 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується протягом першого періоду та періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит за винятком першого періоду та періоду, протягом якого застосовується процентна ставка «Економ»), а також комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, дорівнює 1 050 грн. У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 70 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 438 % річних за період прострочення. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 вересня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 13 109,40 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 6 768,41 грн; -заборгованість за процентами 5 880,00 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 460,99 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. Згідно ухвали судді Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. В судове засідання представниця позивача Шабатин Н.А. не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги визнав частково та вказував, що визнає свою заборгованість за кредитом, однак заперечує проти стягнення з нього нарахованих процентів, які він не має можливості сплатити у зв`язку з тяжким матеріальним становищем (є особою з інвалідністю 3-ої групи, жодних доходів, окрім соціальної допомоги, не має, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей). Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять усю необхідну інформацію та докази про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та відповідно до наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 26 березня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] кредитний договір №26.03.2023-100002489. Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 70 днів з дня надання, з первинним періодом кредитування в 14 днів (щоразу продовжується в межах загального строку кредитування), а відповідач зобов`язався повернути кредит до 03 червня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,2 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується протягом першого періоду та періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит за винятком першого періоду та періоду, протягом якого застосовується процентна ставка «Економ»), а також комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, дорівнює 1 050 грн. У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 70 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 438 % річних за період прострочення. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Споживчий Центр». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З копії квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 23 червня 2023 року (а.с. 21) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» повністю виконало взяті на себе зобов`язання перед позичальником шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 7 000 грн на зазначену в кредитному договорі банківську картку № [NUMBER] . У той же час, позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 вересня 2025 року йому нараховано заборгованість у загальному розмірі 13 109,40 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 6 768,41 грн; -заборгованість за процентами (нарахованими за період з 26 березня 2023 року до 03 червня 2023 року) 5 880,00 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 460,99 грн. Вказана заборгованість (зокрема щодо нарахування договірних процентів) повністю узгоджується з умовами договору, зокрема з погодженими сторонами розмірами процентних ставок та строком кредитування. Що стосується доводів відповідача про невиконання ним взятих на себе зобов`язань у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, то в цій частині суд вважає необхідним звернути увагу на наступне. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 599 ЦК України). Зокрема, зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічних однорідних вимог; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смертю боржника; ліквідацією юридичної особи (ст.ст. 599, 601, 604, 605, 606, 607, 608, 609 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України). Таким чином, тяжке матеріальне становище позичальника саме по собі не є підставою для припинення зобов`язань, які, за загальним правилом, припиняються належним виконанням, а також для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань. За такого, нарахована ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 422,40 грн судового збору.

Outcome: approved