Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 30.12.2020 кредитний договір № 2001783623401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 50 000 грн.; 08.08.2021 кредитний договір № 1010175531, за яким Позичальнику кредит у сумі 25 000 грн. Відповідачем зобов`язання за договорами не були виконані належним чином у зв`язку з чим станом на 01.12.2024 утворилася заборгованість: по кредитному договору № 2001783623401 у сумі 78 020,03 грн., з яких : 49 999,16 грн. заборгованість за кредитом; 28 020,87 грн - заборгованість по процентам; 0, 00 грн. заборгованість за комісією; за договором № 1010175531 у сумі 30 632,48 грн, з яких 19 792,05 грн заборгованість за кредитом; 5, 38 грн заборгованість за процентами, 10 835, 05 грн. заборгованість за комісією. Загальна заборгованість 108 652, 51 грн. Ухвалою суду від 13.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача надала відзив на позов зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами Кредитного договору №1010175531. Відповідач категорично заперечує проти того, що ідентифікатор було використано саме відповідачем і як наслідок було підписано Кредитний договір. Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме Відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача, а довідка про ідентифікацію є внутрішнім документом Позивача тому жодним чином не підтверджує проходження ідентифікації та підписання Кредитного договору. Крім того вважає що відсотки за кредитним договором № 2001783623401 від 30.12.2020 нараховані неправомірно, а саме після закінчення строку кредитування. Вважає що позивачем неправомірно в односторонньому порядку було збільшено кредитний ліміт за договором № 2001783623401. Збільшення кредитного ліміту є зміною істотних умов договору і вимагає двостороннього погодження. Внутрішня довідка банку є одностороннім документом і не може підтверджувати згоду Відповідача на зміну умов договору та на користування збільшеним лімітом. Відтак, заборгованість, що виникла понад початковий ліміт у 10 000 грн, не ґрунтується на погоджених сторонами умовах. Позивачем не надано доказів, які підтверджують, що саме з доданими до позову Умовами та правилами надання фінансових послуг ознайомився та погодився відповідач. Позивачем не було надано беззаперечних доказів фактичного перерахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача або їх отримання відповідачем у будь який інший спосіб. Меморіальний ордер не є безумовним доказом отримання коштів саме відповідачем, оскільки не містить підтвердження зарахування коштів на особистий рахунок відповідача чи його особистого підпису про отримання готівки. Також зазначає про неправомірність нарахування позивачем за кредитним договором № 1010175531 від 08.08.2021 комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Вважає незаконною вимогу позивача про дострокове повернення кредиту. Долучений до позову список згрупованих поштових відправлень не є належним доказом відправлення вимоги саме відповідачу та не підтверджує факт її отримання. Просила відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позов просили розглянути справу без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.12.2020 між АТ «ПУМБ», та відповідачем [PERSON] , був укладений кредитний договір № 2001783623401, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та встановлення кредитного ліміту в сумі 10 000 грн. на поточний рахунок останнього. Згодом розмір кредитного ліміту було банком збільшено до 50000, 00 грн. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі. 08.08.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг № 1010175531, підписано Анкету-заяву до вказаного договору та надано кредит у розмірі 25 000,00 грн. Зазначене підтверджується підписом відповідача у вказаній заяві. Підписані позивачем анкети-заяви та паспорт споживчого кредиту містять відомості про умови кредитування, в тому числі й щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами (0,01% річних), розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості (2,99%), на строк 24 місяці. Відповідно до платіжної інструкції № TR.51272246.20772.8810 від 08.08.2021 [PERSON] перераховано 25 000,00 грн. Відповідач зобов`язання, передбачені договорами не виконав. Станом на 01.12.2024 утворилася заборгованість: за кредитним договором № 2001783623401 у сумі 78 020,03 грн., з яких : 49 999,16 грн. заборгованість за кредитом; 28 020,87 грн - заборгованість по процентам; 0, 00 грн. заборгованість за комісією; за договором № 1010175531 у сумі 30 632,48 грн, з яких 19 792,05 грн заборгованість за кредитом; 5, 38 грн заборгованість за процентами, 10 835, 05 грн. заборгованість за комісією. Загальна заборгованість 108 652, 51 грн. Відповідачу було направлено письмову вимогу від 02.12.2024 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості у розмірі 108 652,51 грн. (а.с. 39-41). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, 30.12.2020 [PERSON] підписав Заяву № 2001783623401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Клієнт, підписанням цієї Заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх істотних змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї Заяви підтвердив свою згоду на укладенням договору страхування на зазначених нижче умовах. На підставі вказаної заяви № 2001783623401 відповідач просив позивача встановити йому кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн на строк 12 місяців. Розмір процентної ставки 47,88 % річних (а.с. 13). Крім того, 30.12.2020 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування (а.с. 14). Підписуючи Заяву № 2001783623401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, відповідач був ознайомлений з розміром кредитного ліміту, розміром стандартної процентної ставки, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту, строком дії кредитного ліміту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання та обслуговування кредитної картки. Відтак, враховуючи, що кредитним договором сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, позивачем надано належні докази на підтвердження розміру заборгованості за процентами за спірним кредитним договором № 2001783623401, отже наявні підстави для стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним № 2001783623401 в розмірі 49 999,16 грн. - та заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором № 2001783623401 у розмірі 28 020,87 грн. Крім того, судом встановлено, що 08.8.2021 [PERSON] підписав Заяву № 1010175531 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Клієнт, підписанням цієї Заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх істотних змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладенням договору страхування на зазначених нижче умовах. На підставі вказаної Заяви № 1010175531 відповідач просив позивача надати йому споживчий кредит у сумі 25 000,00 грн на строк 24 місяці. Пунктом 5 даної Заяви визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99%. Розмір процентної ставки 0,01% річних (пункт 6 заяви). Пунктом 8 заяви визначено, що схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами). Вказаною заявою визначено графік платежів, зокрема, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період (грн) 1 789,28 грн. щомісяця та 1 789,03 грн. (останній платіж), а усього за 24 місяців (періодів) 42 942,47 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 747,50 грн. щомісяця, 17 94,00 грн. усього за 24 місяців (періодів) (а.с. 11). Крім того, 08.08.2021 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування (а.с. 13). Позивач долучив до позовної заяви витяг з Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12 серпня 2020 року та від 15 березня 2021 року) (а.с.17-38). 02.12.2024 позивач направив відповідачеві письмову вимогу (повідомлення), в якій вимагав від останнього виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором, а саме: негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 108 652,51 грн. (а.с. 39,40). Згідно розрахунку суми заборгованості, заборгованість [PERSON] перед банком, станом на 01.12.2024 за договором № 1010175531 у сумі 30 632,48 грн, з яких 19 792,05 грн заборгованість за кредитом; 5, 38 грн заборгованість за процентами, 10 835, 05 грн. заборгованість за комісією. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до п. 5.7.3 публічної пропозиції AT «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредит), розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредит), надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цін Частині 5 Розділу II цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів. Проте, банк не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією публічної пропозиції AT «ПУМБ» був ознайомлений відповідач та погодився з нею, відтак відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили та визначили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Пунктом 5 Заяви № 1010175531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99%. Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена в розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором № 1010175531 складає 2,99% щомісяця, що становить 747,50 грн (а.с. 11). Однак, у Заяві № 1010175531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.08.2021 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 Заяви № 1010175531 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.08.2021 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У зв`язку з викладеним, відсутні підстави стягувати нараховану позивачем заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості на суму 10 835, 05 грн. за кредитним договором № 1010175531. Натомість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1010175531 в сумі 19 797, 43 грн. з яких : 19 792, 05 грн. заборгованість за кредитом; 5,38 грн. заборгованість за процентами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2 180,83 грн.

Outcome: partial