Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В липні 2025 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власницею домоволодіння по [ADDRESS] . В Державному реєстрі речових прав містяться записи про обтяження №308704 та №307662 від 11 березня 2013 року, зі змісту яких вбачається, що на спірне домоволодіння були накладені арешти. Зокрема, запис про обтяження №308704 був зареєстрований на підставі постанови державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року у виконавчому провадженні №35797405, а запис про обтяження №307662 на підставі постанови державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року у виконавчому провадженні №35797592. Боржником у виконавчому провадженні №35797405 був [PERSON] , а боржником у виконавчому провадженні №35797592 [PERSON] . Відповідачі ніколи не були власниками спірного домоволодіння. Тому [PERSON] просить зняти арешти з домоволодіння по [ADDRESS] , що були накладені постановами державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року, відомості про які містяться в записах про обтяження №308704 та №307662 від 11 березня 2013 року в Державному реєстрі речових прав. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. [PERSON] та [PERSON] не з`явились у судове засідання та не повідомили про своє ставлення до позову. Зі змісту довідок форми №20 (а.с.23, 24) вбачається, що відповідачі відсутні за останніми відомими місцями проживання. Ця обставина унеможливила вручення їм судових повісток. Тому на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошень про їх виклики на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.38, 39, 51, 52). 1.4. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Шилець А.Р. також не з`явився у судове засідання та обмежився поданням письмових пояснень (а.с.27-29), в яких він посилається на те, що [PERSON] має право скасувати арешт її домоволодіння в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову. Вона обрала неналежний спосіб захисту. Тому представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Шилець А.Р. просить суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення суду. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2025 року (а.с.18-19) вбачається, що цивільну справу за позовом [PERSON] було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 23 липня 2025 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2025 року (а.с.48-49) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом набула право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 2 червня 2005 року (а.с.7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8376641 від 19 вересня 2005 року (а.с.6) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №435755168 від 17 липня 2025 року (а.с.16). 3.2. 26 вересня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2014 року (а.с.8). 3.3. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №435751146 від 17 липня 2025 року (а.с.15) вбачається, що в Державному реєстрі речових прав містяться записи про обтяження №308704 та №307662 від 11 березня 2013 року. Зі змісту вказаних записів вбачається, що на все майно по [ADDRESS] був накладений арешт. 3.4. Спірні правовідносини регулюються главою 23 «Загальні положення про право власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження». 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряд-жається своїм майном на власний розсуд. 4.2. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 4.4. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.5. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 4.6. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №435751146 від 17 липня 2025 року (а.с.15) вбачається, що арешти на все майно по [ADDRESS] були накладені на підставі постанов державних виконавців Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року у виконавчих провадженнях №35797405 та №35797592. Зі змісту листа начальника Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №84235 від 9 червня 2025 року (а.с.10) та інформаційної довідки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 14 травня 2025 року (а.с.11, 44) вбачається, що боржником у виконавчому провадженні №35797405 був [PERSON] , а боржником у виконавчому провадженні №35797592 [PERSON] . Позивач ніколи не брав участь у вказаних виконавчих провадженнях, тим більше в якості боржника. Ці обставини свідчать про те, що оспорюванні обтяження безпідставно обмежують [PERSON] у праві розпоряджатись її домоволодінням. 5.2. Як вбачається з ч.1 ст.447 ЦПК України, зі скаргою на рішення, дії або бездіяль-ність державного виконавця мають право звернутись до суду лише сторони виконавчого провадження (стягувач та боржник). У зв`язку з тим, що [PERSON] не була стороною у виконавчих провадженнях №35797405 та №35797592, вона не має право оскаржувати постанови державних виконавців Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року. Тому довід представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Шильця А.Р. про те, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту речового права, підлягає критичній оцінці. 5.3. Очевидно, що арешт домоволодіння по [ADDRESS] є втручанням держави у право позивача на мирне володіння його майном. Таке втручання є абсолютно невиправданим та навіть свавільним, оскільки воно не ґрунтується на законі та суперечить суспільному інтересу, що полягає у забезпеченні законному власнику володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Тому відмова у задоволенні позову призведе лише до поглиблення порушення невід`ємних гарантій, передбачених п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 5.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення речових прав позивача належить зняти арешти з домоволодіння по [ADDRESS] , що були накладені постановами державних виконавців Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18 лютого 2013 року, відомості про які містяться в записах про обтяження №308704 та №307662 від 11 березня 2013 року в Державному реєстрі речових прав. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №2514819608 від 18 липня 2025 року (а.с.17). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (1211,20 : 2).

Outcome: approved