Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

25.11.2025 [PERSON] звернуся до Балаклійського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки колгоспника, серії [NUMBER] , виданої 29.07.1980 колгоспом «Заповіт Леніна» на ім`я [PERSON] , дата народження - [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що на теперішній час він займається оформленням документів для отримання пенсії за віком. Рішенням № 205050007677 від 02.12.2021відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області йому було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у трудовій книжці [NUMBER] від 29.07.1980 допущенні виправлення у даті його народження. Вищезазначене стало підставою звернутись до суду із вказаною заявою. Іншим шляхом встановити факт належності заявнику трудової книжки неможливо. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. 16.12.2025 представником заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області подано до суду відзив на заяву, в якому зазначає, що заявником обрано не вірний спосіб захисту порушеного чи оспорюваного права та просить суд в задоволені заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити. Заявник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області свого представника до суду не направило, у відзиві просили розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши доводи заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідністю з пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 (нова редакція стаття 315) Цивільного процесуального кодексу факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У заяві вимагається встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки колгоспника ( [NUMBER] ) оформленої та заповненої 29 липня 1980 року колгоспом «Заповіт Леніна» на ім`я [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [INFO] в сел. Залиман Балаклійського району Харківської області народився [PERSON] , актовий запис про народження № 17 - копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 4, 7). Із наданої заявником копії трудової книжки вбачається, що трудова книжка, серії [NUMBER] , заповнена "29 июля 1980 года" на ім`я " [PERSON] , [INFO] " (запис викладено російською мовою) (а.с. 8). Відповідно до відомостей з форми РС-право [PERSON] , [INFO] , зараховано страховий стаж 13 років 3 місяці 28 днів (а. с. 12). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (№ 205050007677 від 02.12.2021) відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови слугувало те, що до страхового стажу не враховано згідно із трудовою книжкою від 29.07.1980 серії [NUMBER] , оскільки дата народження на титульній сторінці вищезазначеної трудової книжки виправлена не належним чином. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову від 02.12.2021 № 205050007677 [PERSON] в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а. с. 11). Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з пунктом 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до пункту 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з пунктом 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Звертаючись до суду з даною заявою, заявник фактично просить встановити факт належності йому трудової книжки для підтвердження страхового (трудового) стажу. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці наявна помилка в зазначенні дати народження особи якій оформлено трудову книжку, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Із аналізу досліджених судом доказів вбачається, що трудова книжка, серії [NUMBER] заповнена 29 липня 1980 року належить заявнику [PERSON] , [INFO] . Отже, на підставі зазначених вище наданих заявником письмових доказів судом достовірно встановлено, що трудова книжка, серії [NUMBER] заповнена 29 липня 1980 року належить заявнику [PERSON] , [INFO] , а запис про дату народження ( [INFO] ) в трудовій книжці не збігається з датою народження [PERSON] зазначеної в особистих його документах. Встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки, має для нього юридичне значення, а саме для оформлення пенсії за віком, оскільки помилка в зазначенні його дати народження у трудовій книжці перешкоджає реалізації права заявника. За таких обставин, заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved