Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Теплопостачсервіс» звернулось до суду з позовом до з [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги, які складаються: з постачання теплової енергії за період з грудня 2019 року по грудень 2024 року у розмірі 97 884,92 грн.; з постачання гарячої води за період з грудня 2019 року по грудень 2024 року - 6 182,48 грн.; за період з березня 2022 року по грудень 2024 року послуг з абонентського обслуговування - 1 761,40 грн; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості з постачання теплової енергії, - 8 281,15 грн.; 3 три відсотки річних, нараховані на суму заборгованості з постачання теплової енергії, - 1 754,81 грн.; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води, - 676,77 грн.; 3 три відсотки річних, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води, - 150,31 грн. Також просить стягнути судовий збір у сумі 3 028,00 грн, а всього стягнути - 116 691,84 грн. Вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і відповідачці, яка є власником кв. [ADDRESS] . Відповідачка з моменту отримання житла у власність є споживачем комунальних послуг з гарячого водопостачення та центрального опалення, від вказаних послуг не відмовлявся та фактично споживає надані послуги. Тексти типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води було опубліковано на офіційному сайті ТОВ «Теплопостачсервіс». Відповідачка приєдналась до умов вказаних договорів, однак не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати вказаних послуг, внаслідок чого, утворилася заборгованість, в зв`язку із чим, позивач просить позов задовольнити та стягнути суму заборгованості з урахуванням встановлених ст. 625 ЦК України сум у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 18,19). Відповідачці направлялись копії ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за адресою її реєстрації (а.с.17). Кореспонденція поверталась без вручення на адресу суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 25). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач, ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24 квітня 2024 року (а.с. 11). Відповідачка [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5), відтак вона є споживачем житлово-комунальним послуг, які надає позивач. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 01 листопада 2021 року ТОВ «Теплопостачсервіс» опублікувало на офіційному сайті виконавця послуг повідомлення про укладення публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, згідно порядку визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.5 ст.14 Закону) (http://teplopostach.kiev.ua) Тексти типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води було опубліковано на офіційному сайті ТОВ «Теплопостачсервіс». Відповідач приєднався до умов публічного договору. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачці, так само як і звернень останньої з приводу відмови від отримання таких послуг. За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а також за абонентське обслуговування. Однак, відповідачка своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з теплової енергії та гарячої води, а також за абонентське обслуговування, в результаті чого, утворилась заборгованість. На підтвердження ТОВ «Теплопостачсервіс» надало суду розрахунки заборгованості. Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс» за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ) обліковується заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2019 року по грудень 2024 року в розмірі 97 884,92 грн; з постачання гарячої води за період з грудня 2019 року по грудень 2024 року в розмірі 6 182,48 грн; за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по грудень 2024 року в розмірі 1 761,40 грн. Всього позивачем нараховано заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 105 828,80 грн (а.с. 6-10). Відповідачкою в ході розгляду справи не надано суду контррозрахунок заборгованості та/або докази належного виконання та сплати коштів за послуги, надані позивачем. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За вказаних обставин з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, в розмірі 8 281,15 грн та 3 % річних, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, в розмірі 1 754,81 грн; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання гарячою води, в розмірі 676,77 грн та 3 % річних, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання гарячої води, в розмірі 150,31 грн. А всього підлягає стягненню нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 10 863,04 грн (а.с.6-9). Розмір таких нарахувань судом перевірено, які позивачем нараховані за період з грудня 2019 року по лютий 2022 року. Враховуючи обставини, які встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачка, як власник квартири, є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачку, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, вимоги позивача, за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, і підлягають задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог у загальному розмірі 116 691,84 грн (105 828,80 грн + 10 863,04 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.16). На підставі викладеного,

Outcome: approved