Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Черниш Т.І. звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить: - визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] ; - визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Cвої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно договору найму жилого приміщення в будинку місцевої Ради народних депутатів, державної, кооперативної та суспільної організації від 30.10.1992 року, він є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Вказує, що у зазначеній вище квартирі, окрім нього, зареєстрованими значаться його сини - відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] та його дружина [PERSON] (третя особа). Наголошує, що відповідачі зареєстровні за вказаною адресою, але фактично не проживають в кваритрі з 2015 року. Участі в утриманні квартири не приймають, комунальні послуги не сплачують, хоча й залишаються зареєстрованими за даною адресою, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому позивач та третя особа подали заяви, де просили проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки в судове засідання, суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно договору найму жилого приміщення в будинку місцевої Ради народних депутатів, державної, кооперативної та суспільної організації від 30.10.1992 року, [PERSON] є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Згідно довідки № 1/3-1942 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано чотири особи [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 21 серпня 2025 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою фактично не проживають починаючи з 2015 року. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі вищезазначину квартиру не використовують для проживання, належного утримання не здійснюють. Відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач, або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщення при умові, що вони не проживають в ньому без поважних причин більше шести місяців. Згідно з нормами ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. В даному випадку суд обґрунтовано вважає, що відповідачі добровільно більш ніж десять років тому залишили вищезазначену квартиру і не проживають в ній без поважних причин, що підтверджується наявними в справі матеріалами і дослідженими судом доказами. Враховуючи наведене, оцінюючи надані по справі докази та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, визнавши [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України із відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: approved