Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 06 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є стягнення кредитної заборгованості з відповідача у загальному розмірі 38700,00 грн. Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 11 листопада 2025 року вказану справу постановила передати для розгляду за підсудністю до Снігурівського районного суду Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5080915, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 10000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти. 26.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу №01.02-14/25. [PERSON] своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 38700,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 38700,00 грн та понесені судові витрати. 01 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, остання зазначила, що факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечує. Разом з тим, вважає що умови договору є неспівмірними та фактично кабальними для споживача. Значна частина заявленої до стягнення суми складається з процентів, штрафних санкцій, пені та інших платежів, розмір яких є завищеним. Зазначає, що має скрутний матеріальний стан, інші кредитні зобов`язання. На момент виникнення прострочення в Україні діє правовий режим воєнного стану, у цих умовах виконання зобов`язань у повному обсязі є надмірно обтяжливим та фактично неможливим. У зв`язку з наведеним, просила суд позов задовольнити частково, стягнути з неї лише суму фактично отриманого та неповернутого основного боргу, проценти у розумному розмірі, зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій до мінімально можливого розміру або відмовити у їх стягненні /а.с.73-102/. Окрім того, відповідачем до суду надано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів та інших платежів, зміст якого фактично відповідає викладеній позиції у відзиві на позовну заяву /зворот а.с.100-101/. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 05 грудня 2025 року позовну заяву прийняла до розгляду, відкрила провадження у справі та вирішила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а.с.108/. Позиції учасників справи Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином і своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі наданих нею письмових пояснень та поданих документів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Мотивувальна частина Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, суд зазначає таке. Суд встановив, що 02 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5080915, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 10000 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору /а.с.9-20, 30-33/. Відповідно до п.п.1.5.1 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2397,89 % річних. Відповідно до п.п.1.6.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 46000,00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.п.2.1 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.п.3.1. Договору). Окрім того, умовами кредитного договору передбачено, що у разі несплати тіла кредиту та процентів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, нараховується неустойка у вигляді штрафу в розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання (п.п.6.3 кредитного договору). На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується копією листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250627-1123 від 27.06.2025. Так, 02.11.2024 о 03:11:07 здійснено перерахування кредитних коштів на картку [NUMBER] на суму 10000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 50809151730509865 /а.с.38/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала. Так, заборгованість [PERSON] становить 38700,00 грн, з яких: 10000,00 грн тіло кредиту, 23700,00 грн проценти за користування, 5000,00 грн штрафні санкції /а.с.34-37/. 26 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу №01.02-14/25, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Правами Вимоги, що належали ТОВ «Лінеура Україна», і стало кредитором за Кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і Боржниками /а.с.39-49/. Відповідно до Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу №01.02-14/25 26 червня 2025 року, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №5080915 від 02.11.2024 у сумі 38700,00 грн, з яких: 10000,00 грн тіло кредиту, 23700,00 грн проценти за користування, 5000,00 грн штрафні санкції /а.с.53/. Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, яка на теперішній час не повернута і цим порушуються права та інтереси ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Норми права, використані судом Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 54156 (п.10 Договору), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. Щодо розрахунку позивачем заборгованості та стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5080915 від 02.11.2024 становить 38700,00 грн, з яких: 10000,00 грн тіло кредиту, 23700,00 грн проценти за користування, 5000,00 грн штрафні санкції. З умов договору вбачається, що сторони домовились, що кредит надається строком на 360 днів (підпункт 1.3 Договору). Згідно підпункту 1.1. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою 1% в день (п.1.4, 1.4.1 Договору). Відповідно до п.п.1.5.1 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2397,89 % річних. Відповідно до п.п.1.6.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 46000,00 грн. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п.п. 1.4.1. Договору проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1% за кожен день строку користування кредитом. При цьому, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів, визначений пунктом 3 Договору. В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Отже, наведене свідчить про те, що сторони в договорі встановили нарахування процентів у певному розмірі - 1.00 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом за період строку кредитування. Оскільки відповідачка кредит в сумі 10000 грн не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, то ТОВ «Лінеура Україна» відповідно до умов п.п. 1.4.1. Договору нарахувало проценти за користування кредитом за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Договору. Щодо стягнення заборгованості за неустойкою Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. У зв`язку з наведеним, відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою у розмірі 5000,00 грн безпідставні та задоволенню не підлягають, а отже позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 33700,00 грн заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 87,08% позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2109,42 грн.

Outcome: partial