Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

у серпні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 09.04.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою телекомунікаційної системи товариства було укладено договір №1546416 про надання споживчого кредиту, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору, сума кредиту складає 19 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 24.12.2024 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1546416 від 09.04.2024 у розмірі 151 525,00 грн, з яких: 19 000,00 грн - заборгованість з тіла кредиту, 123 025,00 грн - заборгованість за процентами, штрафні санкції - 9 500,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, строк дії договору №1546416 від 09.04.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії договору, у період з 25.12.2024 по 04.04.2025 здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 47 975,00 грн та заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача в сумі 171 000,00 грн. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем загальною сумою 199 500,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 19 000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 123 025,00 грн, нарахованих процентів позивачем за 101 календарний день - 47 975,00 грн та штрафні санкцій - 9500,00 грн, які позивач просить стягнути, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та сплачений судовий збір 2 422,40 грн Також позивач просить в порядку ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційнихвтрат:І =((si*s):100)s, де І-сума інфляційних втрат; si-індекс інфляції за певний період; s-сума заборгованості;100-переведення відсотків, Розрахунок 3% річних: С*3:100:365*Дн., де С-сума основного боргу; 33% річних; 100-переведення відсотків; 365-кількість днів у році; Дн.-кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування (а.с.1-14). Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.38). У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Бульбах Н.М. повідомила, що відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, зважаючи на наступне. Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання від кредитодавця грошових коштів в сумі 19 000,00 грн, проте суму нарахованих в межах строку дії договору суму відсотків вважає завищеною та не співмірною до суми тіла кредиту, а тому заперечує проти стягнення з неї заборгованості по відсотках в заявленому розмірі. Зокрема, зі змісту позовної заяви та наданих позивачем розрахунків заборгованості первісним кредитором було нараховано заборгованість по відсотках за період з 09.04.2024 по 24.12.2024 у сумі 123 025,00 грн. Позивачем ТОВ «Фінтраст Капітал» було нараховано заборгованість по відсотках за 101 календарний день у сумі 47 975,00 грн. Проте, договір №1546416 від 09.04.2025 було укладено між ТОВ «Слон Кредит» (первісним кредитором) та відповідачем. У подальшому, 24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу №24122024, відповідно якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Представник відповідача зауважує, що ТОВ «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги вже нарахованої заборгованості по відстоках в межах строку дії кредитного договору. Позивач не є стороною договору №1546416 від 09.04.2024, а тому не набуло права щодо виконання його умов. Зважаючи на викладене, відповідач визнає позовну вимогу про стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту, проте суму заборгованості по відсотках вважає завищеною та протиправно нарахованою позивачем. Щодо позовних вимог про здійснення нарахування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, відповідач заперечує проти задоволення вказаних позовних вимог та представник відповідача зазначила, що норми ч.ч.10,11 ЦПК України вказують на право, а не обов`язок суду при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Таким чином, враховуючи викладене та посилаючись на норми чинного законодавства, позовні вимоги позивача про здійснення нарахування органом(посадовою особою), що здійснює примусове виконання рішення інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є протиправним та відповідач заперечує проти їх задоволення судом. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, відповідач вважає завищеною, не спів мірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягом часу, у зв`язку з чим не відповідає критерію розумності витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, а тому просить зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с.124-128). 03.12.2025 предстаник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні позову в повному обсязі та зазначив, що з доводами відповідача не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Так, відповідач визнає факт укладення кредитного договору, за взаємною згодою сторонами було погоджено умови договору та здійснено переказ коштів шляхом перерахування на банківську картку. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом від ТОВ «Слон Кредит», який як первісний кредитор здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Згідно з договором факторингу №24122024 право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Представник позивача зазначив, що станом на дату укладання договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, строк дії договору №1546416 від 09.04.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Фінтраст Капітал» у період з 25.12.2024 по 04.04.2025 (101 календарних днів), здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 47 975,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 договору №1546416 від 09.04.2024, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 171 000,00 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 123 025,00 грн та проценти нараховані позивачем у сумі 47 975,00 грн). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Щодо подання доказів, представник позивача зазначив, що ним було подано позовну заяву, до якої долучено належні та допустимі докази, які засвідчені ним відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідно до вимог, встановлених законодавством. Щодо розрахунку судових витрат, представник позивача, посилаючись на судову практику, зазначив, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Таким чином, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (а.с.138-144). Ухвалою від 04.09.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував письмові докази з АТ КБ «Приватбанк» та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.98-99). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с.102,104-106,114-115,121,122,135,137), відповідач рекомендованими повідомленнями, які отримано 19.09.2025 та 14.10.2025 (а.с.110,116) та шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету представника відповідача (а.с.129,136). Представник позивача у змісті позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.13 на зв.). Представник відповідача також подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі відповідача, при ухваленні рішення просила врахувати правову позицію, викладену у відзиві на позов (а.с.147). Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 09.04.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 1546416 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до якого [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн, строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів уожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 2,50% в день в межах строку кредиту та зниженою процентною ставкою 2,000% (а.с.87-91). Згідно з п.п.1.7-1.7.2 Договору денна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 2,50% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,46% в день (а.с.87 на зв.). Загальні витрати складають за стандартною ставкою - 171 000,00 грн, за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 168 150,00 грн (п.п.1.8-1.8.2 Договору) (а.с.87 на зв.). За п.п.1.9-1.9.2 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53% річних, за стандартною ставкою з урахуванням застосування зниженої процентної ставки - 58 593,56% річних (а.с.87 на зв.). Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.87 на зв.). За п. 3.1 Договору проценти, що нараховуються за договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році (а.с.88). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, зазначеного в п.5.3 договору (п.5.1 договору) (а.с.88 на зв.). Вказаний договір, додаток № 1 (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), підписані [PERSON] електронним підписом «С926» 09.04.2024 (а.с.91). Згідно з паспортом споживчого кредиту загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою становлять 171 000,00 грн, з урахуванням зниженої процентної ставки 168 150,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою - 190 000,00 грн, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставка - 187 150,00 грн, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою -90 465,53%, з урахуванням періоду застосування зниженої - 58 593,56%. Повернення кредиту 12 платежами, кожні 30 днів: перший платіж - 11 400,00 грн зі сплати процентів, наступні 10 платежів зі сплати процентів по 14 250,00 грн, останній 12 платіж 33 250 грн, який включає: проценти - 14 250,00 грн та кредит - 19 000,00 грн (а.с.70-71). На а.с.82 на зв. зазначена інформація, яка надана ТОВ «Пейтек Україна» про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 09.04.2024 року на платіжну картку [NUMBER] . За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] емітовано картку [NUMBER] , на яку 09.04.2024 здійснено переказ коштів у сумі 19 000,00 грн (а.с.108). З розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Слон Кредит», видно, що заборгованість [PERSON] за договором №1546416 від 09.04.2024, станом на 04.04.2025 складає 151 525,00 грн, а саме: 19 000,00 грн - за кредитом, 123 025,00 грн - по відсотках, 9 500,00 грн - по штафам/пені (а.с.74). 24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24122024 ТОВ «Слон Кредит», за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 46-54). Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 24.12.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №24122024від 24.12.2024, підтверджує факт переходу до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості (а.с.54 на зв.). Як видно з платіжної інструкції №6308 від 26.12.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату ТОВ «Слон Кредит» за договором факторингу №24122024 від 24.12.2024 (а.с.68). На електронну адресу [PERSON] ТОВ «Слон Кредит» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а також зазначені реквізити для сплати заборгованості нового кредитора (а.с.72). Згідно з витягом з реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу №24122024від 24.12.2024 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 151 525,00 грн (а.с.79). За розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором №1546416 від 09.04.2024, заборгованість [PERSON] станом на 04.04.2025 складає 66 975,00 грн (а.с.75-76). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування останнього на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.38). За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, право вимоги за якою набув позивач, суд дійшов висновку про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 190 000,00 грн з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Капітал». Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 10, 11 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченомурозділом VIIцього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Крім того, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 09.04.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд уважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн (а.с.13 на зв.). Відповідно до ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020, договір №10/12-2024 про надання правової допомоги, рахунок на оплату №9771-12/08-2025 від 12.08.2025, акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), заявку №9771 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Столітнім С.С. від 12.08.2025 (а.с.15 на зв., 44-45,73,77,78,83-84,92). Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім С.С. сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.2 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. Розділом 4 договору визначено порядок оплати послуг адвоката та отримання винагороди адвоката за надання правової допомоги (а.с.44 на зв.-45). У рахунку на оплату №9771-12/08-2025 від 12.08.2025 зазначено надання правових послуг у виді надання усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань: час-0,5 год, вартість 440,00 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи: час-1год, вартість 840,00 грн; аналіз чинного законодавства та судової практики: час-0,5 год, вартість 440,00 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання: час -1 год, вартість 840,00 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту: час-1 год, вартість 840,00 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів: час-1 год, вартість 840,00 грн; складання позовної заяви: час-2 год, вартість 1640,00 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних): час-1 год, вартість 840,00 грн; складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду справи: час-2 год, вартість 1640,00 грн; представництво клієнта під час дійснення цивільного судочинства за позовною заявою: час -2 год, вартість 1640,00 грн (а.с.73). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду непотребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а відтак уважає, що визначені в переліку послуг вказані дії невідповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є спів мірними зі складністю справи та враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу вважає, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial