Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів 1. Представник ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №3291898 від 07 жовтня 2021 року в розмірі 43680 гривень 00 копійок, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 гривень 00 копійок. 2. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3291898. Відповідно до умов договору сума кредиту становить 7000 гривень 00 копійок, проценти за користування кредитом становлять 4200 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 %. Розділом ц сторонами узгоджені умови пролонгації строку користування кредитом. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому в договорі. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 3. Вказує, що станом на день подання позову, строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 4. Зазначає, що 26 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про споживчий кредит №3291898 від 07 жовтня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за договором про споживчий кредит №3291898 від 07 жовтня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] . Вказує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день подання позову, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 43680,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 гривень 00 копійок; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 35350 гривень 00 копійок; заборгованість з комісії -1330,00грн. Враховуючи наведене просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 26945 гривень 00 копійок. Також зазначає, що попередня сума судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи складає 2422,40 грн. витрати по сплаті судового збору та 16000,00 грн. витрати на правову допомогу. 5. 30.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Підодвірного Т.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивачем не доведено факт укладення кредитних договорів. Посилається на те, що договори не містять підписів сторін договору, а також, на відсутність доказів, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Крім того, зазначає що позивачем не доведено отримання кредитних коштів відповідачем, а також відсутність доказів про набуття права грошової вимоги у позивача щодо відповідача. Окрім цього, зазначає, що що договір був укладений строком на 15 днів, доказів про продовження сторонами договору строку кредитування матеріали справи не містять, а тому після закінчення визначеного договором строку кредитування кредитодавець не вправі нараховувати проценти за користування кредитом, а доказів пролонгації договору не надано. Також вказує, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи , ціною позову та виконаних адвокатом робіт, документально не підтвердженими. 6. 06.11.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Ткаченко М.М. подала відповідь на відзив, згідно якого вказує, що Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому були перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію, згідно даної довідки на номер телефону Відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, вказує, що того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПІІ, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо.Ідентифікація здійснювалася в ITC, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені відповідачем не надані. Вказує, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 ЦК України. Зазначає, що з наданих документів вбачається, що Договір було підписано одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Зазначає, що наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Також вказує, що відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання Факту укладення договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Також вказує, що на підтвердження отримання коштів відповідачем позивачем було додано до позовної заяви Квитанцію платіжної системи LiqРАУ Акціонерного товариства КБ «Приват Банк», відповідно до якої 07.10.2021 о 17:38 год. відбулось перерахування грошових коштів у сумі 7700,00 грн від платника, яким є ТОВ «Мілоан», згідно договору № 3291898 на номер картки № [NUMBER] , яку вказав позичальник при заповненні форм на сайті Кредитодавця. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних копт гощо не заслуговують на увагу. Також додає, що небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по карткових рахунках споживачів. Також сторона позивача зазначає, що відповідачем не надано доказів, які свідчили б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за вказаним договором. Щодо переходу права вимоги вказує, що 26.01.2022 було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТзОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» праві вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3291898. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів Клієнтом Фактору до Договору факторингу, а також Акт приймання-передачі реєстру боржників та сам реестр боржників, де зазначений Відповідач, а також витяг з даного реєстру, складений для зручності сприйняття інформації та пошуку боржника в реєстрі. Таким чином, вказує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3291898. Щодо заперечень представника відповідача щодо витрат на правничу допомогу вказує, що Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Вважає, що такі твердження є припущеннями. З огляду на наведене, просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 7. 06.11.2025 представник позивача Ткаченко М.М. подав клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк». 8. 09.11.2025 представник відповідача адвокат Підодвірним Т.І. подав заперечення на клопотання про витребування доказів. 9. 09.11.2025 року до суду через систему «Електронний Суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката ПідодвірногоТ.І. надійшло заперечення (на відповідь на відзив), в якому останній просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з відсутностю належних доказів. 10. 14.11.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Ткаченко М.М. подала заперечення, які долучені до матеріалів справи, у яких просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи 11. Представник позивача Німченко А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. 12. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі 13. Ухвалою суду від 17.10.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14. Ухвалою суду від 10.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» та поновлено строк на подачу позивачем клопотання про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо картки № [NUMBER] *42. ІV. Фактичні обставини встановлені Судом 15. Судом встановлено, що 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3291898. Відповідно по п.1.1 договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі-плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 16. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження W48818, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому були перераховані грошові кошти. 17. Відповідно до п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 гривень 00 копійок. Згідно з п.1 3 договору кредит надається строком на 30 днів з 07 жовтня 2021 року. Відповідно до п.1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.11.2021 року. Згідно п.1.5.1 даного договору комісія за надання кредиту: 1330,00грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4200,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 18. Також судом встановлено, що позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 гривень на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією LiqPAy №1786589413. 19. 22.12.2025 року на виконання ухвали суду від 10.11.2025 року, АТ КБ «ПриватБанк» за №29.1.0.0.0/7-251209/90775-БТ від 14.12.2025 надано на адресу суду інформацію про те, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано запитувану карту № [NUMBER] , за період з 07.10.2021 року 10.10.2024 року з наданої банком виписки вбачається зарахування на вказану картку грошових коштів в сумі 7000,00 грн., та надані докази спростовують доводи сторони відповідача про неотримання [PERSON] кредитних коштів. 20. Згідно п. 1.5. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 12530,00 грн, що розраховано з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти у день укладення цього Договору, строк кредитування залишиться незмінним, та позичальник виконає свої обовязки на умовах та в строки, визначені Договором. 21. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору. 22. 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3291898 від 07 жовтня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] . 23. Також судом встановлено, що ТОВ «Вердикт капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №3291898 від 07 жовтня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] . 24. Відповідно до Витягу від 10.01.2023 з Додатку №3 до Договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 43680,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 35350,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 1330,00 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями. 25. Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на дату відступлення права грошової вимоги 10.03.2023р, загальна сума заборгованості відповідача становить 43680,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 35350,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 1330,00 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями. V. Застосоване Судом законодавство 26. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 27. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 28. Згідно з ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 29. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Відповідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень частин 1, 3 та 4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 30. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 31. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 32. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 33. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. 34. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції Так, Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 35. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 36. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону). 37. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 вказаного Закону). 38. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII. 39. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 40. Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. 41. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. 42. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 43. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 44. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) та Заявка, яка є частиною кредитного договору. 45. За нормою ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 46. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 47. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 48. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. 49. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. 50. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 51. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов?язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 52. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. VI. Висновки Суду Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту 53. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 54. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 55. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 56. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] . Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не погасив кредитну заборгованость ні на рахунки ТзОВ «Коллект Центр», ні на рахунки попереднього кредитора. 57. Позивач на підставі долучених доказів довів, що до нього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, яке відповідач не виконав належним чином. Надані Позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Як встановлено в ході судового розгляду кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, з зазначенням особистих даних відповідача, а саме адреси проживання, його паспортних даних, РНОКПП. 58. Суд зауважує, що кредитні кошти надані позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану ним при укладенні договору, що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за №29.1.0.0.0/7-251209/90775-БТ від 14.12.2025. Відповідач та його представник не надав доказів, що кредитні кошти на його картку, зазначену ним у договорі, не надходили. Відповідачем та його представником не спростовано факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, даних його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Відтак слід зробити висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору. 59. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний договір про споживчий кредит №3291898 від 07.10.2021 укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний саме відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ "Коллект Центр" належними та допустимими доказами підтверджено укладання кредитного договору з відповідачем, сторони вказаного вище договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів у кредит, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах. 60. В свою чергу Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 61. Судом встановлено, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 7000,00 грн строком на 30 днів; згідно з п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4200,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; згідно з п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 1330 грн. 62. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 43680,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 35350,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 1330,00 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями. 63. З моменту отримання кредиту відповідач [PERSON] заборгованості не погашав, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7000,00 грн. В свою чергу Відповідачем та його представником не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 64. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за про споживчий кредит №3291898 від 07.10.2021за основною сумою боргу в розмірі 7000 грн. є обґрунтованими. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за кредитним договором суд виходить з такого. 65. Як згадувалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. 66. З твердженнями представника відповідача про те, що позивачем мали нараховувались відсотки тільки протягом встановленого строку кредитування 30 днів суд не погоджується з огляду на наступне. Згідно з п.1 3 договору кредит надається строком на 30 днів з 07 жовтня 2021 року. Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах. Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом). Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами. Такий строк користування кредитом сторони визначили тривалістю шістдесят днів. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування 67. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору Отже, у пункті 2.3. сторонами погоджено максимальний строк користування кредитом 60 днів, тобто нарахування процентів за цей період є платою позичальника за правомірне користування кредитними коштами. Як убачається із відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту, відповідач жодних дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах не вчиняв (у справі відсутні докази на підтвердження таких обставин), то подальше продовження строку мало відбуватися на стандартних умовах, тобто кінцевий строк кредитування (60 днів) сплив 05 січня 2022 року. 68. Оскільки до 06 листопада 2021 року [PERSON] не повернув кредит і продовжив користування кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору з 07 листопада 2021 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. При цьому [PERSON] стали нараховуватися проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом 350 грн на день. Указаний строк кредитування закінчився 05 січня 2022 року після спливу 60 календарних днів. 69. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 05.01.2022 року відповідачу було нараховано відсотки згідно п.1.5.2. та п.п.1.6, 2.3.1.2. кредитного договору ( з врахуванням пролонгації договору), загальний розмір таких становив 25 200 грн. 70. Оскільки позивач був повідомлений про суму/ліміт кредиту, строк кредитування з можливістю його пролонгації, розмір відсоткової ставки, суд знаходить підстави для стягненні відсотків в розмірі 25200грн. які передбачені умовами кредитного договору. 71. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач нарахував відповідачу окрім заборгованості за відсотками на дату відступлення вимоги в розмірі 25200 грн. ще 10 150грн., які було нараховано після закінчення вже пролонгованого строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 72. Відтак вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] відсотків слід задовольнити частково, а саме суд вважає за доцільне стягнути відсотки за період з 07.10.2021 до 05.01.2022 у розмірі 25200 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту суд виходить з наступного. 73. Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011 держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. 74. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. 75. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18. 76. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. 77. Аналіз матеріалів справи свідчить, що у пункті 1.5.1 кредитного договору сторони обумовили, що комісія за надання кредиту: 1330 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми зобов`язань. 78. Однак, встановивши в кредитному договорі сплату разової комісії, що нараховується в день надання кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховув комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором відсотки. 79. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону Уклраїни «Про захист прав споживачів». 80. Виходячи з викладеного, суд вважає, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 1330 грн. задоволенню не підлягають. Висновок 81. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який є правомірним, а тому повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. 82. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, що зазначені в кредитному договорі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту №3291898 від 07.10.2021 в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень та нарахованими процентами у розмірі 25200 (двадцять п`ять тисяч двісті) грн, а всього 32200 (тридцять дві тисячі двісті) гривень 00 коп. 83. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. VІІ. Судові витрати 84. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 85. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 86. Згідно платіжної інструкції №0555130006 від 15.09.2025 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. При цьому, позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 43680 грн. 00 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 32200 гривень 00 копійок, що становить 73,72 %. 87. А тому, у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1785 (тисяча сімсот вісімдесят п`ять) грн. 79 копійок (2422 х 73,72 /100 = 1785,79) судового збору. 88. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн. суд приходить до наступного висновку. 89. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 90. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 91. У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 92. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 93. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. 94. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 95. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 96. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістант» та ТОВ "Коллект центр" 01.07.2024 укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. 97. На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, додано договір про надання правової допомоги №01-07/2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістант» та ТОВ "ФК "Коллект центр" 01.07.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістант», заявку на надання юридичної допомоги №1264 від 01.08.2025 року на загальну суму 16000 грн, витягом з акту №13 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025. 98. З урахуванням обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги (всього 6 години), обсягом наданих адвокатських послуг, та з огляду на заперечення представника відповідача щодо заявлених позивачем витрат, суд вважає, що визначений розмір судових витрат в сумі 16000 грн. є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. 99. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial