Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

В провадженні Гусятинського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа №596/706/20 за позовом [PERSON] до правонаступника [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із спільного майна та виділення в користування земельної ділянки. Рішенням від 26 березня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до правонаступника [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із спільного майна та виділення в користування земельної ділянки задоволено. Виділено [PERSON] в натурі 5/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] згідно Висновку (додаток №3) судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2021 року №1223/20-22, а саме: кухню 1-5 площею 8 кв.м., кладову 1-6 площею 5,10 м.кв., кімнату 1-7 площею 19,2 кв.м., тамбур 1 площею 5,2 кв.м., всього разом по житловому будинку площею 37,5 кв.м., а також господарські будівлі і споруди - сарай літ «В», погріб під частиною будівлі Впд, сарай «в», сарай «в1», сарай «в2», літню кухню «Г», вхід до підвалу «ввхвпд», ворота 1- , огорожа 2 - 5/12, всього вартістю 66 647,00 грн. Ремонтні будівельні роботи по переобладнанню житлового будинку з влаштуванням окремих входів: демонтаж дверного блоку та замурування дверного прорізу між приміщеннями 1-5 та 1-3 та демонтаж дверного блоку та замурування дверного прорізу між приміщеннями 1-3 та 1-7 покласти на позивача [PERSON] . Залишено [PERSON] , правонаступнику [PERSON] приміщення житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що відповідає 7/12 частки вказаного домоволодіння згідно Висновку (додаток №3) судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2021 року №1223/20-22 як співвласникам, куди входить група приміщень житлового будинку: коридор 1-1 площею 5,9 кв.м., кімнату 1-2 площею 13,10 кв.м., коридор 1-3 площею 5,8 м.кв., кімнату 1-4 площею 22,2 м.кв., всього разом по житловому будинку площею 47,0 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай «Б», погріб під частиною будівлі «Бпд», ганок «а1», сарай літ. Д, вхід до підвалу «бвхвпд», колодязь питний 3, ворота 1 частки, огорожа 2- 7/12 частки всього вартістю 108 203,00 грн. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку відповідно до третього варіанту (додаток № 4) висновку експерта судової земельно-технічної експертизи від 01.11.2021 року № 1224/20-22. Від представника позивача адвоката Студеної М.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в справі. В обґрунтування заяви вказала, що при ухваленні судом рішення від 26 березня 2024 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із спільного майна та виділення в користування земельної ділянки, позовні вимоги задоволено, однак не вирішено питання щодо стягнення з відповідачів пропорційно понесених позивачкою судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 840 грн., оплати за проведення експертиз в розмірі 11 884,00 грн. та правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн. на загальну суму 18 724 гривень, а також щодо стягнення пропорційно з відповідачів вартості проведення необхідних переобладнань в зв`язку з виділом в користування часток сторонам на суму 3816 гривень, які буде виконувати позивачка та вартість різниці за отриману меншу ідеальну частку на суму 6219 гривень. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про день, час та місце слухання справи. Від [PERSON] надійшла до суду заява про проведення розгляду справи без неї. Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п.п.1,3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не було вирішене питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно квитанції №0.0.1698874077.1 від 08.05.2020 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,00 грн.(а.с.1 т.1) Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Докази на підтвердження понесених судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частин 1-5 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Із матеріалів справи слідує, що на підтвердження заявлених під час судового розгляду адвокатом Студеною М.М. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 гривень було подано: копію договору про правову допомогу від 20.05.2020 року (а.с.148 т.1); ордер на надання правової допомоги серія ТР №040453 від 20 травня 2020 року (а.с.148 т.1); додаток до Договору про правову допомогу від 20.05.2020 року (а.с.149 т.1); акт виконаних робіт від 11.05.2021 року (а.с.150 т.1); квитанція про оплату [PERSON] 6000 гривень за надання правової допомоги(а.с.152 т.2) У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. У постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.02.2022 р. у справі №128/1326/18 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З огляду на вищенаведене, заява про ухвалення додаткового рішення, а саме, в частині стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в користь позивачки судового збору та витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення повністю, а саме, 840,80 грн. сплаченого судового збору-по 420 гривень 40 копійок з кожної та 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу- по 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок з кожної. Оскільки матеріали справи не містять клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Щодо стягнення витрат за проведення судової будівельно-технічної та судової земельно-технічної експертиз, то суд зазначає наступне. Розглядаючи справу, було задоволено клопотання представника позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи, які доручено провести Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вказаною експертною установою проведено зазначені експертизи, за результатами яких складено висновок судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2021 р. № 1223/20-22 та висновок судової земельно-технічної експертизи №1224/20-22 від 01.11.2021 року. Однак, ухвалюючи судове рішення, судом не стягнуто із відповідачів на користь позивача вартість проведених Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що становить в загальному 11 767,68 грн.(5230,08 грн. та 6537,60), яку представник позивача просить стягнути. Згідно з п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до п. 45 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України "Про судову експертизу"). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК ( ст. 141 ЦПК України в чинній редакції). Згідно з п. 35 постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, актів здачі-приймання висновку експерта № 1223/20-22 та №1224/20-22, позивачем було проведено оплату експертизи згідно квитанції №0.0.1885505606.1 від 27.10.2020 року 5230,08 гривень та квитанції №0.0.1885504796.1 від 27.10.2020 року 6537,60 гривень (а.с.118, 131, 151 т.1) Оскільки вказані витрати понесені саме [PERSON] , однак питання щодо розподілу цих витрат у рішенні від 26.03.2024 року судом не були вирішені, тому відповідно до положень ст.133, 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивачки по 5 883 гривень 84 копійки з кожної. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved