Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Житомирської міської радияк орган опіки та піклування, який діє в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] .Мати дитини [PERSON] померла [INFO] .Упродовж тривалого часу дитина проживала в [ADDRESS] , зі своєю бабусею [PERSON] , яка опікувалась, займалась його вихованням та утриманням. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від сина, перебуває з дитиною у неприязних відносинах, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком сина. В результаті конфліктної ситуації, яка виникла між бабусею та онуком, [PERSON] фактично вигнала [PERSON] з помешкання, категорично відмовлялася від утримання та виховання онука, у зв`язку з чим 23.04.2025 на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітній був влаштований до комунального підприємства «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради. Батько забрати дитину до себе на проживання та виховання відмовився, пояснюючи це тим, що фактично втратив з сином родинні зв`язки, не заперечує проти позбавлення батьківських прав, про що написав до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради відповідну заяву. Під час перебування дитини в лікувальному закладі суб`єктами соціальної роботи двічі проводилась робота з метою налагодження стосунків між дитиною та батьком, однак малолітній [PERSON] категорично відмовився повертатись до батька. [PERSON] , [INFO] , з підстави вчинення над ним економічного насильства в сім`ї (наказ від 05.05.2025 №97-П) перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. 08.05.2025 малолітній [PERSON] влаштований до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де перебуває по теперішній час. За період перебування дитини у закладі [PERSON] жодного разу його не відвідав, не поцікавився його самопочуттям, емоційним станом, адже [PERSON] опинився у незвичному для себе середовищі. Також у позовній заяві міститься клопотання про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання. Протокольною ухвалою суду від 27.10.2025 клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено; підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. 21.11.2025 у судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявив клопотання про заміну свідка [PERSON] та просив замість неї допитати як свідка [PERSON] 21.11.2025 у судовому засіданні представник виконавчого комітету Житомирської міської ради Кур`ята В.Ц. подав до суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1532 від 05.11.2025 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 21.11.2025 задоволено клопотання про заміну свідка та ухвалено допитати як свідка [PERSON] . У судовому засіданні 05.01.2026 представник позивача [PERSON] заявив клопотання про допит свідка [PERSON] , яке протокольною ухвалою суду від 05.01.2026 задоволено. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що впродовж тривалого часу дитина проживала з бабусею, яка здійснювала за ним догляд та контролювала навчання. З батьком у хлопчика завжди були напружені відносини. 26.04.2025 між [PERSON] та його бабусею виник конфлікт, бабуся вигнала його з квартири, про що хлопчик повідомив у школі. Орган опіки та піклування повідомив про це батьку дитини, але батько нічого не зробив, лише написав заяву про відмову від виконання батьківських обов`язків, після чого дитину влаштували до медичного закладу, а в подальшому - до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де хлопчик перебуває по теперішній час. За період перебування дитини у закладі відповідач жодного разу його не відвідав. З бабусею хлопчик вже помирився, тому він буде переданий під опіку бабусі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представники третьої особи у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді соціального педагога ліцею №19 м. Житомира. [PERSON] знає, він навчався у ліцеї з першого по п`ятий клас, потім тимчасово навчався в іншій школі, з якої причини - не відомо. У початкових класах у [PERSON] була погана поведінка. Була ситуація, що [PERSON] щось не сподобалось, він підійшов до вікна і вчителька його тримала, щоб він не впав. З хлопчиком спілкувався психолог, від якого відомо, що батька [PERSON] не слухав, батько з ним впоратися не міг, впливу на нього ніхто не мав, друзів в класі він не мав, на зауваження не реагував. Зі слів класного керівника відомо, що відповідач до школи не з`являвся. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді старшого інспектораювенальної поліції. [PERSON] , його батька та бабусю знає. Із сім`єю познайомилась у жовтні минулого року. До них звернувся батько щодо неправомірних дій тещі. Впродовж трьох діб син проживав у бабусі. Бабуся повідомила, що батько вчиняє щодо її онука домашнє насильство. Сам хлопчик відмовився повертатися до батька. При спілкуванні батько сказав, що відносин з сином не має, впливу на нього не має. У подальшому оформили нотаріальну заяву, що хлопчик буде проживати з бабусею. 22 квітня надійшов виклик, що бабуся виставила речі [PERSON] , закрила двері та кудись пішла. Хлопчик ночував у сусідки. Бабуся зазначила, що більше не може виховувати дитину, бо він її не слухає. Звернулись до батька, на що він сказав, що займатися дитиною не буде. До батька звертались, щоб він налагодив відносини із сином, однак він відмовився. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює на посаді фахівця із соціальної роботи. З бабусею [PERSON] та відповідачем познайомився, коли запросили їх в центр для з`ясування питання щодо [PERSON] , бо він не хотів проживати з батьком, а хотів з бабусею. 27.01.2025 надійшло повідомлення, що батько дав доручення щодо представництва інтересів [PERSON] його бабусею. В кінці квітня 2025 року надійшло повідомлення, що дитина проживає сама. Під час візиту та спілкування було встановлено, що [PERSON] штовхнув бабусю, вона впала та забилася, та не хоче, щоб хлопчик проживав з нею. Через два тижні бабуся прийшла та сказала, що хоче забрати онука назад. В липні надійшло повідомлення, що [PERSON] самостійно залишив місце проживання в « Сонячному домі », бо хотів проживати разом з бабусею. В стані алкогольного сп`яніння бабусю ні разу не бачив, на запитання про це вона сказала, що вже не зловживає. Щодо повернення до батька [PERSON] категорично заперечував, спілкуватися з ним відмовлявся та при нагадуванні про батька [PERSON] агресивно на це реагував. Батько не намагався налагодити відносини із сином. Коли батька попросили приїхати до сина - він приїхав, але навіть нічого не привіз. Коли йому повідомили, що син не хоче з ним спілкуватися, спроб до спілкування не було. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є бабусею [PERSON] . Коли хлопчик ходив у садочок, міг щось там нашкодити, батько приводив, побив та поставив в куток. Коли в школі була погана поведінка, ходила свідок, бо батько не хотів до школи йти. На тренування [PERSON] водила свідок, бо батько цим не займався. З народження [PERSON] батько його не признавав. Постійно карав хлопчика, поміщав на лікування до психлікарні. Коли [PERSON] проживав зі свідком, вона його забезпечувала. Батько коштів на утримання дитини наразі не надає. [PERSON] штовхнув свідка, внаслідок чого вона отримала травму. Вже з онуком порозумілися. У судовому засіданні була проведена бесіда з малолітнім [PERSON] , який вказав, що хоче отримувати пенсію, яку йому призначили у зв`язку із втратою годувальника, бо йому ніхто нічого не платить. Вказав, що він жив без уваги, батько його бив. Після смерті матері він жив з батьком, братом та мачухою [PERSON] у бабусі, а пізніше усі разом переїхали від бабусі. У жовтні 2024 року втік від батька та пішов до бабусі, до цього не втікав, бо боявся. З бабусею жив до 23.04.2025. Батько хотів забрати його у бабусі. До брата батько ставився добре, а до нього погано. В школі отримав двійку, тату було байдуже. Пам`ятає випадок, вони з братом запізнились і тато на них кричав. Якось мачуха подарувала йому чашку, яка [PERSON] дуже подобалась, батько її розбив. [PERSON] зібрав речі і на самокаті з [PERSON] поїхав у Житомир. Посварився з бабусею через те, що крав гроші, він її штовхнув та випадково зламав ребро. До батька не хоче, бо він його дуже образив. [PERSON] батько любив, а його постійно бив. Батько завів його у соціальну службу через те, що [PERSON] погано себе поводив. Коли вони жили разом, батько [PERSON] уваги не приділяв. Вважає, що позбавлення батька батьківських прав є правильним, хоче бути з бабусею. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України, в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] [INFO] померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії і- [NUMBER] (а.с. 9). 23.04.2025 адміністрація ліцею №19 міста Житомира направила до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, Департаменту освіти Житомирської міської ради, листа за вих. №306, яким повідомила, що у закладі навчається [PERSON] , [INFO] , учень 6-В класу. З 1 по 5 клас [PERSON] здобував освіту в ліцеї №19 міста Житомира. Починаючи з 27.08.2024 він навчався у Вільському ліцеї Оліївської сільської ради Житомирського району за місцем постійного проживання батька. З 22.01.2025 знову навчається в ліцеї №19. У зв`язку з травмою ноги з 27.01.2025 по 31.03.2025 навчався за індивідуальною формою навчання (педагогічний патронаж). Дитина проживає разом із бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько учня, [PERSON] , з родиною не проживає. Відповідно до нотаріально завіреної заяви, батько не заперечує проти проживання сина з бабусею, а також покладаються на неї обов`язки щодо догляду та виховання дитини.За попередні роки навчання у ліцеї [PERSON] систематично порушував правила учнів ліцею, схильний до агресивної поведінки до учасники освітнього процесу, відсутня мотивація до навчання, має низький рівень навчальних досягнень. 23.04.2025 до класного керівника [PERSON] звернулася мати однокласниці [PERSON] з повідомленням про те, що учень завдав тілесних ушкоджень своїй бабусі - [PERSON] . Після інциденту сестра бабусі, [PERSON] , забрала її до себе. Унаслідок цього дитина залишилась без нагляду дорослих. За інформацією класного керівника, дитина тимчасово перебуває під наглядом сусідів. За повідомленням сусідів, було здійснено спробу зв`язатися з батьком дитини [PERSON] . У відповідь він заявив, що відповідальність за дитину несе бабуся. Представники соціально-психологічної служби та заступник директора з виховної роботи намагалися встановити контакт із батьком за телефоном [NUMBER] , проте зв`язку не було встановлено. У зв`язку з викладеним, адміністрація ліцею №19 міста Житомира звернулася з проханням з`ясувати спроможність [PERSON] належним чином виконувати обов`язки з виховання [PERSON] та вжити відповідних заходів (а.с. 10). 23.04.2025 старший інспектор ювенальної поліції Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області Гонгало І.В., у присутності особи, яка знайшла дитину - [PERSON] , понятих, працівника закладу охорони здоров`я та представника служби у справах дітей, склала акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, зі змісту якого вбачається, що 23.04.2025 о 15:20 год у під`їзді будинку [ADDRESS] була виявлена дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). 24.04.2025 КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради листом за вих. №951 повідомило Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирське РУП №1 ГУНП в Житомирській області, про те, що 23.04.2025 о 16:00 год до педіатричного відділення №3 була доставлена дитина - [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Дитина доставлена бригадою швидкої допомоги у супроводі працівника ювенальної поліції [PERSON] згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Просили вирішити питання про подальше влаштування дитини (а.с. 11). Зі змісту акту обстеження умов проживання від 28.04.2025, який складений представниками Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, на підставі листа КП «Лікарня №2» та акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, вбачається, що було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що квартира у належному стані, забезпечується всіма необхідними комунальними послугами, облаштована необхідними меблями. У дитини своя кімната та спальне місце, дитини забезпечена всім необхідним. За цією адресою проживають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] категорично відмовляється від виховання та утримання онука [PERSON] , які були покладені на неї нотаріально завіреною заявою батька [PERSON] від 17.01.2025, пояснюючи, що внук вийшов з-під контролю, не хоче вчитись, почав палити цигарки, прогулював школу, вчиняє конфлікти, знімав гроші з картки без дозволу. [INFO] , під час конфлікту, [PERSON] штовхнув [PERSON] , після чого вона впала та зламала ребро (а.с. 13). Наказом Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №97-П від 05.05.2025 взято [PERSON] , [INFO] , на облік з підстави вчинення над ним економічного насильства в сім`ї (а.с. 15). 06.05.2025 [PERSON] звернувся до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської із заявою, якою повідомив, що він не має виховного впливу на сина [PERSON] . Він не бажає проживати разом з батьком. [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 14). Згідно з актом прийому дитини до центру від 08.05.2025, [PERSON] , [INFO] , прийнято до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради (а.с. 16). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1532 від 05.11.2025 зокрема, вбачається, що впродовж тривалого часу дитина проживала в [ADDRESS] , зі своєю бабусею [PERSON] , яка займалась його вихованням та утриманням. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від сина, перебуває з дитиною у неприязних відносинах, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком дитини. В результаті конфліктної ситуації, яка виникла між бабусею та онуком, [PERSON] фактично вигнала [PERSON] з помешкання, категорично відмовляється від утримання та виховання онука, у зв`язку з чим 23.04.2025 на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітній був влаштований до КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради. Батько забрати дитину до себе на проживання та виховання відмовився, пояснюючи це тим, що фактично втратив з сином родинні зв`язки, не заперечує проти позбавлення батьківських прав, про що написав до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради відповідну заяву. Під час перебування дитини в лікувальному закладі суб`єктами соціальної роботи двічі проводилась робота з метою налагодження стосунків між дитиною та батьком, однак малолітній [PERSON] категорично відмовився повертатись до батька. 08.05.2025 малолітній [PERSON] влаштований до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де перебуває по теперішній час.За період перебування дитини у закладі [PERSON] жодного разу його не відвідав, не поцікавився його самопочуттям, емоційним станом, адже [PERSON] опинився у незвичному для себе середовищі. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 53). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками щодо сина [PERSON] , оскільки добровільно самоусунувся від них, заявив Службі (управлінню) у справах дітей Житомирської міської ради про свою неспроможність виховувати сина та про відсуніть виховного впливу на дитину, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Батько хлопчика не вживає заходи для налагодження відносин із сином, не відвідує його в центрі соціально-психологічної реабілітації, не забезпечує нормальних та гідних умов життя, не створив атмосфери затишку і любові, у якій повинна зростати дитина, та яка необхідна для його нормального розвитку, становлення особистості та самосвідомості хлопчика. Батько не забезпечує [PERSON] умови для отримання належної освіти, не цікавиться його навчанням. Незважаючи на рекомендації соціальних служб щодо налагодження взаємовідносин між батьком та сином, відповідач належних висновків не зробив та не вжив жодних заходів для поліпшення родинних відносин. [PERSON] не з`являвся у судові засідання та жодного інтересу до сина у ході розгляду справи у суді не виявив. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, його безпеці, належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Разом з тим, суд зауважує, що у разі, зміни поведінки відповідача та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що відповідає положенням ст. 169 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, які слід стягувати на користь особи чи установи, яка буде здійснювати догляд за дитиною. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітньої дитини про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягав сплаті при поданні позову за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Outcome: approved