Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

28 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та відповідачем був укладений договір кредитної лінії № 00-11003973 від 20 січня 2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач не виконувала свої зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості. Право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором було відступлене первісним кредитором на користь ТОВ «Макс Кредит» за договором факторингу № 22-01/2021 від 22 січня 2024 року. 16 серпня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-11003973 від 20 січня 2024 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 20 443 грн 50 коп, у тому числі: тіло кредиту 5500 грн, відсотки 14 943 грн 50 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу - 7000 грн. Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації згідно ЄДДР, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З матеріалів справи видно, що 20 січня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та позичальником [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 00-11003973, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 5000 грн строком на 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 14 січня 2025 року. Комісія за надання кредиту 500 грн, стандартна процентна ставка складає 2,47 відсотка від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку користування кредитом. За інформацією АТ КБ «Приватбанк» 20 січня 2024 року на карту [PERSON] № [NUMBER] здійснено переказ коштів на суму 5000 грн. Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, договір № 00-11003973 від 20 січня 2024 року є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за зазначеним кредитним договором, посилаючись на те, що набув право вимоги до позичальника. Як визначено статтями 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 4.2.5 договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та позичальником [PERSON] , передбачено право кредитодавця відступити право вимоги за договором із заміною кредитора у зобов`язанні без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, встановлений частиною 1 статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту. (а.с.13-15) Первісним кредитором надано детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-11003973 від 20 січня 2024 року. (а.с.31-32) Однак матеріали справи не містить доказів дотримання первісним кредитором свого обов`язку щодо повідомлення позичальника про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Як зазначено у позовній заяві, право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 00-11003973 від 20 січня 2024 року відступлене двічі, а саме: -первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» на користь ТОВ «Макс Кредит» за договором факторингу № 22-01/2021 від 22 січня 2024 року, -ТОВ «Макс Кредит» на користь ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року. Як визначено статтею 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. У матеріалах справи наявні копії договорів факторингу та виписки з реєстру боржників. (а.с.33-47) Проте до позовної заяви не додані належні докази на підтвердження здійснення господарських операцій - оплати за договорами факторингу № 22-01/2021 від 22 січня 2024 року та № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, а саме відсутні належним чином завірені копії первинних платіжних документів (платіжних інструкцій). Таким чином згідно наведеного висновку Верховного Суду, позивачем не надано всіх належних доказів набуття ним права вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-11003973 від 20 січня 2024 року. Тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не обґрунтовані належним чином і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 7000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed