Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

у серпні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області звернулася позивачка [PERSON] з указаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] . На разі батьки розлучені, а вона є їх повнолітньою дочкою, яка продовжує навчання у закладі вищої освіти. Вона є студенткою 1го курсу денної форми навчання на договірній основі Факультету архітектури, будівництва та дизайну Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут», термін навчання за освітнім рівнем «бакалавр» з 01.09.2024 до 30.06.2028. За навчання кошти сплачує її мати [PERSON] , вартість навчання за семестр 15 950,00 грн. Батько працює, а тому має можливість її утримувати до досягнення 23річного віку. Покликаючись на положення Сімейного кодексу України, [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на неї, у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23-ти трьох років у розмірі 7500,00 грн щомісячно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, указану заяву передано для розгляду судді Білогруд О.О. Ухвалою від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 17.11.2025. 17.11.2025 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що ним визнаються позовні вимоги [PERSON] частково, зокрема у розмірі 2000,00 грн з огляду на таке. Позивачка з проханням надавати матеріальну допомогу до нього не зверталася. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем відповідач не має змоги надавати допомогу у розмірі, який просить позивачка, оскільки з 2022 року перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має на утримані малолітню дитину 2017 року народження, є військовослужбовцем і отримує дохід не значний дохід. Так, за період з вересня до листопада 2025 отримав 91 071,00 грн грошового забезпечення (31 357,00 грн в місяць). З ними проживає син дружини від попереднього шлюбу, який є студентом закладу вищої освіти, навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Оскільки рідний батька пасинка є військовослужбовцем та з жовтня 2024 перебуває у статусі зниклого безвісти в зоні активних бойових дій, то всі витрати на матеріальне забезпечення пасинка, зокрема, і оплата за навчання лягли на його дружину [PERSON] . Вона працює, однак отримує незначний дохід у розмірі приблизно 12 000,00 грн. Також зазначено, що відповідач на разі здобуває вищу освіту за кошти фізичних осіб і вартість навчання складає 83 100,00 грн за рік. Також відповідач має низку захворювань, які потребують систематичного лікування, проходження медичних оглядів та придбання лікарських засобів, що тягне за собою постійні матеріальні витрати. Відповідач має кредитні зобов`язання щодо оплати вартості квартири, яку ним разом з дружиною взято в іпотеку, щомісячний платіж становить 5870,09 грн. Комунальні витрати становлять 4000,00 грн. Указане у сукупності не дає можливості відповідачу сплачувати аліменти дочці у зв`язку з її навчанням у розмірі 7500,00 грн. З огляду на викладене, покликаючись на положення Сімейного кодексу України, відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 2000,00 грн. 22.10.2025 від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Судове засідання 17.11.2025 не відбулося, у зв`язку з неявкою учасників, судове засідання 16.12.2025 не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщені суду. У судове засідання 19.12.2025 позивачка та представник відповідача не з`явилися, відповідач не заперечував проти проведення засідання за відсутності його представника, від позивачки раніше надходила заява про розгляд за її відсутності. У судовому засідання 19.12.2025 відповідач просив урахувати обставини та обґрунтування, зазначені у його відзиві, також зауважив, що після того у нього змінилися обставини, що впливають на будь-яку його здатність сплачувати аліменти, просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Так, нещодавно пройшов медичне обстеження МРТ головного мозку, за результатами якого установлено попередній діагноз «кіста шишкоподібної залози», указане потребує додаткових витрат на проведення обстежень, лікування. Також зазначив, що на даний час групи інвалідності не має, у власності майна немає, квартира у якій вони родиною проживають взяли у кредит, відповідні зобов`язання до 2043 року, оформлено договір іпотеки. У судовому засіданні суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, оголошено, що рішення буде проголошено 26.12.2026 о 15:40. Судом встановлено такі обставини справи. Позивачка [PERSON] 18.02.2025 набула повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2007 Сулимівською сільською радою Яготинського району Київської області Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.03.2020 у справі №367/6171/19 розірвано. Відповідно до договору від 12.08.2024, укладеного між Національним авіаційним університетом в особі Голови комісії з реорганізації НАУ та [PERSON] , [PERSON] вступила на навчання на 1 курс в указаному закладі вищої освіти на денну форму навчання, за освітньою програмою ІТ-дизайн, спеціальність 022Дизайн для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2028, фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних та юридичних осіб. Згідно довідки від 25.02.2025 №10.01/23, виданої Державним некомерційним підприємством «Державний університет «Київський авіаційний інститут», [PERSON] є студенткою 1 курсу, денної форми навчання на договірній основі Факультету архітектури, будівництва та дизайну Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» IV рівня акредитації, термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» з 01.09.2024 до 30.06.2028. Згідно із заявою на перерахування готівки та квитанції від 06.02.2025 [PERSON] за навчання, зокрема за 2й семестр 1го курсу навчання, сплачено 15 950,00 грн. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 02.07.2019, [PERSON] перебуває на військовій службі. Згідно з довідкою, виданою головою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №9» [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, та [PERSON] , 2005 року народження. Відповідно до договору №К14817242, укладеного 11.08.20025 між Державним податковим університетом в особі в.о. ректора та [PERSON] , [PERSON] є здобувачем вищої освіти за освітнім ступенем бакалавра, назва спеціальності К9 Правоохоронна діяльність, заочної форми навчання, загальна вартість освітньої послуги 83 100,00 грн. 19.07.1922 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] [PERSON] , указане підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 19.07.2022. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.02.2023 повторно. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого указано [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору №24, укладеного 13.08.2024 між Державним податковим університетом в особі в.о. ректора та [PERSON] , [PERSON] є здобувачем вищої освіти, за освітньою програмою Інформаційні управляючі системи і технології (за галузями), спеціальність 122 Комп`ютерні науки, ступінь вищої совіти бакалавр, програма є акредитованою та діє до 01.07.2026. Згідно договору №24013403 від 13.08.2024 навчання здійснюється за кошти фізичних та юридичних осіб, загальна вартість навчання 140 097,00 грн, термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2027 (довідка від 27.09.2024 №460). Копією листа від 08.10.2025 № 12590 [INFO] надіслано [PERSON] дублікат сповіщення щодо військовослужбовця ВЧ [NUMBER] [PERSON] , який зник безвісти 23.10.2024. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 21.06.2023, [PERSON] придбано нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2023 між [PERSON] та АТ «СКАЙ БАНК» укладено договір про іпотечний кредит у сумі 751 100,00грн та договір іпотеки на нерухоме майно квартиру, за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою про доходи від 12.11.2025 №1427 за період з вересня до листопада 2025 року [PERSON] у військовій частині [NUMBER] нараховано грошове забезпечення у розмірі 95 503,55 грн. Також до матеріалів судового провадження долучено копії консультаційний висновків спеціалістів, УЗД-дослідження відповідача [PERSON] та квитанції про оплату комунальних послуг. Норми права застосовані судом Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За частиною першою статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тобто, наведені положення закону чітко і безальтернативно вказують на те, що батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а потреба дитини в такій допомозі виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з частинами першою, третьою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно з частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами другою та третьою статті 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (статті 81 ЦПК України). Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17). Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують указані обставини, відповідач [PERSON] скористався правом на подання відзиву. Разом з тим, сторонами не заявлено клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів, не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою чи відзивом із поважних причин, не подано клопотань про їх витребування судом. При цьому, за заявленим предметом спору у цій цивільній справі суд не має визначених законом повноважень збирати докази з власної ініціативи. Отже, позивач та відповідач на власний розсуд розпорядились своїми правами, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними процесуальних дій, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову. Судом зауважується, що у спорах такої категорії позивачу слід довести потребу у матеріальному забезпеченні з боку батьків, а відповідачу можливість надання такої матеріальної допомоги. Як установлено у судовому засіданні повнолітня [PERSON] має потребу у матеріальному забезпеченні на період навчання, оскільки відповідно до укладеного договору строк навчання становить 4 роки, починаючи з 01.09.2024, форма навчання денна, форма оплати кошти фізичних/юридичних осіб. Відповідачем документального підтвердження про те, що кошти ним перераховувалися добровільно, зокрема за навчання, не надано. Позивачкою указано, що вартість її навчання у закладі вищої освіти становить 15 950,00 за семестр. Інших будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження про необхідність матеріального забезпечення, крім навчання, позивачкою [PERSON] суду не надано. Суд також бере до уваги і необхідність утримання [PERSON] з боку матері, оскільки обов`язок утримання дитини однаковий у обох батьків. При цьому, до позовної заяви не долучено будь-яких відомостей про фінансову спроможність матері у матеріальному забезпеченні дочки, клопотань про витребування таких відомостей до суду не надходило. Суд ураховує обставини зазначені відповідачем, а саме: розмір грошового забезпечення, наявність судового провадження про стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, його сімейне становище, зокрема наявність малолітньої дочки, а також грошові зобов`язання, пов`язані зі сплатою коштів за кредитним договором для купівлі житла, консультаційних висновків спеціалістів закладів охорони здоров`я. Водночас, відповідач групи інвалідності немає, має постійне місце служби. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене,

Outcome: partial