Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Примаккова К.О. звернулась з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 61,3 кав.м., житловою площею 45,2 кв.м., літньої кухні з погрібом Б п/д Б, сараю - В, сарай - Г, Вбиральня - Ж, гараж Е, огорожа 1, водо колонка І, замощення II, ворота/хвіртка - 2, огорожа - 3, замощення III, а саме квартиру [ADDRESS] житловою площею 22,7 кв.м., загальною площею 32,3 кв.м., 12 частину літньої кухні Б, 12 частину погрібу Б п/д, сараю Г та на земельну ділянку площею 0,0301 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1211000000:04:348:0001, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов обґрунтований наступними доводами, [INFO] померла матір позивача [PERSON] , за життя вона заповіт не складала. [PERSON] , є єдиним спадкоємцем першої черги, як син спадкодавця. Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане Центрально-Міським РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1972, в якому зазначені його батьки [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] . 31 березня 2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Приватний нотаріус криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. відкрила спадкову справу, однак видала спадкоємцю Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим, що [PERSON] не подав заяву у встановлений ст. 1270 ЦК України, шести місячний строку, після смерті матері та не надав документів які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У позові вказано, що матір позивача [PERSON] на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , а спадкоємець [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] та з ним у зазначеній квартирі з жовтня 2021 року проживала і мати [PERSON] , однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії оскільки безпосередньо пов`язує сумісне проживання спадкоємця зі спадкодавцем реєстрацією за одною адресою, а оскільки позивач з матір`ю не були зареєстровані за однією адресою то нотаріус не вважає, що позивач сумісно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини. Позивач вважає, що, належним способом захисту порушеного його права на спадкування є саме визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року позов залишений без руху. Ухвалою суду від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 08 липня 2025 року представник відповідача направили до суду письмові пояснення на позов, зазначивши, що вони просять відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту. Позивач [PERSON] , та його представник адвокат Примаков К.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Наголосили на тому, що його мама проживав разом із позивачем з 2021 року та він опікувався нею, вчасно не звернувся до нотаріуса з причини необізнаності. Представника відповідача до суду не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили суд відмовити у позові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, вислухавши свідків, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , за життя вона заповіт не складала. Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане Центрально-Міським РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1972, в якому зазначені його батьки [PERSON] та [PERSON] . 31 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Приватний нотаріус криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. відкрила спадкову справу, однак видала спадкоємцю Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова мотивована тим, що [PERSON] не подав заяву у встановлений ст. 1270 ЦК України, шести місячний строк, після смерті матері [PERSON] та не надав документів які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду доповіли, що їм відомо, про те, що у квартирі [PERSON] проживала його мама [PERSON] та він за її доглядав та поховав, в них були добрі стосунки. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтями 1261-1264 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця . У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття позивач [PERSON] не звертавсь. Звернувся лише 31 березня 2025 року із пропуском встановленого строку. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що позивач та його мати на день смерті були зареєстровані за різними адресами, але свідки зазначають, що вони проживали разом. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). З матеріалів спадкової справи убачається, позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої мами звернувся з пропуском визначеного законодавством шестимісячного строку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. 31 березня 2025 року повідомила [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на пропуск шестимісячного терміну. а також відсутності доказів фактичного прийняття спадщини. Щодо інших спадкоємців в матеріалах нотаріальної справи відсутні будь-які відомості про відмову у видачі свідоцтв про право власності або постанови про відмову у проведені нотаріальних дій. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Предметом позову [PERSON] визначив вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Однак, обраний [PERSON] спосіб захисту свого порушеного права та позовні вимоги, які позивач просить задовольнити, не відповідають обставинам, які були встановлені судом, оскільки позивачем залишено поза увагою обґрунтування нотаріуса за якими відмовлено у вчинені нотаріальної дії. З огляду на викладене у задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено у зв`язку із застосуванням позивачем неефективного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до частин першої другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати позивача залишаються за ним. На підставі

Outcome: dismissed