Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

03 вересня 2025 року на адресу Індустріального районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що у 1975 році позивачу, [PERSON] , виконавчим комітетом Авдіївської міської ради депутатів трудящихся видано ордер №0016114 на сім`єю у складі 2-х осіб на право зайняття 3 кімнатної квартири площею 39,20 кв. м. в квартирі [ADDRESS] на підставі рішення виконкому міськради від 11 квітня 1975 року № 80. На підставі даного ордера позивач та її чоловік [PERSON] (помер [INFO] ) вселилися до квартири. Згідно технічного паспорту від 28 квітня 1993 року на квартиру [ADDRESS] - квартира розташована на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку та являє собою окрему квартиру, яка складається із житлових кімнат: 1-ї кімнати площею 14,8 кв.м.; 2-ї кімнати площею 12,10 кв.м., третьої кімнати площею 11,80 кв.м., кухні 7,10 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; туалету 1,0 кв.м; кладової 0,4 кв.м; балкону 0,70 кв. м.. Загальна площа квартири 54,2 кв. м., жила площа квартири 38,7 кв.м., приведена площа квартири 54,9 кв. м. Документом що на разі підтверджує право власності є реєстраційне посвідчення Донецького бюро технічної інвентаризації, про те що кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована на [PERSON] і записано в реєстрову книгу № 24 під реєстровим № 4919 18 травня 1993 року, на підставі довідки ЖСК № 26 від 12 квітня 1993 року. Наразі в місті Авдіївці Покровського району Донецької області на підставі Розпорядження Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області «Про перейменування вулиць та провулків в Авдіївській міській територіальній громаді» № 8 від 08 січня 2024 року (наявне у вільному доступі та є загальнодоступною інформацією) [ADDRESS] , де розташований будинок [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , належні позивачу, перейменована на вулицю Відродження. Взимку 2024 року квартира [ADDRESS] повністю зруйнована внаслідок збройної агресії та масованих обстрілів військовослужбовців російської федерації. Тому за фактом пошкодження нерухомого майна (квартири) військами рф Миргородським РВП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12025170550000830 від 25 серпня 2025 року (витяг з ЄРДР додається). Будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, позивач звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Череп Х.С. Рішенням реєстратора від 08.07.2025 № 79807148 [PERSON] було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013 року, а подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказала, що позивач відповідно до законодавства України набула право власності на квартиру, однак не може реалізувати своє право власника (здійснити його реєстрацію, розпорядитися ним та подати заяву щодо компенсації через його пошкодження) через протиправні дії пов`язані із збройною агресією російської федерації, які спричинили втрату можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей від КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька». Оскільки на сьогоднішній день законодавством України не передбачено механізму вирішення цієї проблеми, то вона може захистити своє право власності лише у судовому порядку. Просила суд: визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається із житлових кімнат: 1-ї кімнати площею 14,8 кв.м; 2-ї кімнати площею 12,10 кв.м; третьої кімнати площею 11,80 кв.м; кухні 7,10 кв.м; ванної кімнати площею 2,0 кв.м; туалету 1,0 кв.м; кладової 0,4 кв.м; балкону 0,70 кв.м, загальною площею 54,2 кв.м, жилою площею 38,7 кв.м, приведеною площею 54,9 кв.м. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 11.06.2024 року № 1802/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Авдіївського міського суду Донецької області» змінила з 01 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 08 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з наведених в позові підстав. Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Відзиву, заяв, заперечень до суду відповідачем не надано, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що виконавчим комітетом Авдіївської міської ради депутатів трудящихся 11 квітня 1975 року видано ордер №0016114 [PERSON] на склад сім`ї з 2-х осіб на право зайняття 3 кімнатної квартири площею 39,20 кв. м. в квартирі [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому міськради від 11 квітня 1975 року № 80. Відповідно до копії Довідки ЖБК «МАЯК» №26 виданої [PERSON] , в тому, що вартість кооперативної квартири [ADDRESS] в сумі 6466 грн. 04 коп. виплачена. Будинок зданий в експлуатацію в квітні 1975 року. Згідно з копією технічного паспорту від 28 квітня 1993 року на квартиру [ADDRESS] - квартира розташована на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку та являє собою окрему квартиру, яка складається із житлових кімнат: 1-ї кімнати площею 14,8 кв.м.; 2-ї кімнати площею 12,10 кв.м., третьої кімнати площею 11,80 кв.м., кухні 7,10 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; туалету 1,0 кв.м; кладової 0,4 кв. м; балкону 0,70 кв. м.. Загальна площа квартири 54,2 кв. м., жила площа квартири 38,7 кв.м., приведена площа квартири 54,9 кв. м. Згідно з копією реєстраційного посвідчення Донецького бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована на [PERSON] і записано в реєстрову книгу № 24 під реєстровим № 4919 18 травня 1993 року, на підставі довідки ЖСК № 26 від 12 квітня 1993 року. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . На підставі Розпорядження Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області «Про перейменування вулиць та провулків в Авдіївській міській територіальній громаді» № 8 від 08 січня 2024 року [ADDRESS] , де розташований будинок [ADDRESS] , належні позивачу, перейменована на вулицю Відродження. Місто Авдіївка є центром Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих: Російською Федерацією», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 - є окупованим Російською Федерацією містом з 29.02.2024 року. Миргородським районним відділом поліції ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12025170550000830 від 25 серпня 2025 року за ч.1 ст.438 КК України, за фактом пошкодження нерухомого майна (квартири) [PERSON] внаслідок збройної агресії та масових обстрілів військовослужбовців російської федерації. Будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, позивач [PERSON] звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Департаменту. Рішенням державного реєстратора від 08.07.2025 № 79807148 [PERSON] відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013 року, а подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права). Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/13348/15. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає доведеним факт належності позивачу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки це підтверджується копією реєстраційного посвідчення, складеного 28.04.1993 року Бюро технічної інвентаризації та реєстраційним посвідченням від 18.05.18993 року. Суд також звертає увагу, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька, м. Авдіївки, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності позивача на нерухоме майно. Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивача на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , але позивач позбавлена можливості реалізовувати свої правомочності власника майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання у відповідному бюро технічної інвентаризації через окупацію частини Донецької області, де зберігалися реєстраційні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити. Відносно розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, то суд вважає, що витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на позивача, оскільки вказаний вище позов виник не через винні дії Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області і підстав для покладення витрат на Авдіївську міську військово адміністрацію Покровського району Донецької області немає.

Outcome: approved