Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

У липні 2025 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на статті 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №4907342 від 05.10.2021 у розмірі 65 750,00 грн; судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №4907342 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 10 000,99 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Проценти за користування кредитом 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту. Умовами договору передбачена видача кредитних кошів безготівково шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надав позивальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Строк повернення коштів за договором настав, але відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти не сплачує. 13 січня 2022 року укладено договір № 13-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальника , в тому числі за договором №4907342. 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором до позичальника , в тому числі за договором №4907342. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору, у відповідача станом на дату звернення до суду з позовною заявою утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 65 750,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 54 750,00 грн; заборгованість за комісією - 10 000,00 грн ( а.с. 2-7). Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року цивільну справу №682/1887/25 передано за підсудністю на розгляд Славутицькому міському суду Київської області ( а.с. 95). 10 вересня 2025 року цивільна справа № 682/1887/25 надійшла до Славутицького міського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для її розгляду визначено головуючим суддею Бабич Н.С. Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року цивільну справу №682/1887/25 передано за підсудністю на розгляд Славутицькому міському суду Київської області. 10 вересня 2025 року цивільна справа № 682/1887/25 надійшла до Славутицького міського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для її розгляду визначено головуючим суддею Бабич Н.С. Ухвалою судді від 14 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10 листопада 2025 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, в АТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 27 листопада 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 16 грудня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 30 грудня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 16 грудня 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та представника позивача Ткаченко М.М., що підтверджується довідками про доставку електронного документу. У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким йому направлялась судова повістка, копія ухвали суду від 16 грудня 2025 року, за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній». У такому випадку відповідач [PERSON] відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 30.12.2025, суд ухвалив заочне рішення у справі. Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 05 жовтня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит №4907342, в якій зазначив свої особисті дані, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання. З анкети-заяви на кредит №4907342 від 05.10.2021 вбачається, що відповідачу [PERSON] погоджені наступні умови кредитування: сума кредиту - 10 000,00 грн; строк кредиту - 30 днів; ставка процентів - 1,25 % за кожен день користування; комісія за надання - 10 % одноразово (а. с. 66). Анкета-заява на кредит №4907342 від 05.10.2021 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підписання договору, обробку. Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. 05 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали електронний договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №4907342 шляхом підписання сторонами електронними підписами (а. с. 25-29). Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору №4907342 кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. У п. 1.2. кредитного договору №4907342 зазначено, що сума кредиту становить 10 000,00 грн. З пунктів 1.3.-1.4. кредитного договору №4907342 вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 05.10.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 04.11.2021. Пунктом 1.5. встановлено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4 750,00 грн в грошовому виразі та 11,215,00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14 750,00 грн. Комісія за надання кредиту: 1 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово ( п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом: 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п. 1.5.2). Згідно з п.п. 1.6. - 1.7 кредитного договору №4907342 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору №4907342 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 2.2.1. кредитного договору №4907342 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. Пунктом 2.2.2. кредитного договору №4907342 передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей визначених п. 2.2.3 договору. З п. 2.2.3. кредитного договору №4907342 вбачається, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Відповідно до п.2.3.1.1 кредитного договору №4907342 позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: строк продовження - 3 дні - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3%; строк продовження - 7 днів - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5 %; строк продовження - 15 днів - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10 %. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пунктом 2.3.1.2. кредитного договору №4907342 передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. В п. 2.4.1. кредитного договору №4907342 визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Пунктом 3.2.6. кредитного договору №4907342 передбачено, що позикодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Як вбачається з графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору №4907342 від 05.10.2021, дата платежу по кредиту - 04.11.2021; загальна вартість кредиту -14 750,00 грн, яка складається із: суми кредиту - 10 000,00 грн; комісії за надання кредиту - 1000,00 грн; процентів - 3 750,00 грн ( а. с. 51). Додатком № 2 до кредитного договору №4907342 від 05.10.2021 є паспорт споживчого кредиту № 4907342 ( а.с. 65) До позовної заяви також додано Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( в редакції 13.07.2021) ( а.с. 67-71). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОМ «Мілоан» ідентифікувало клієнта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] для укладення договору №4907342 від 05.10.2021, шляхом направлення 05.10.2021 одноразового ідентифікатора F14676 на номер телефону [NUMBER] ( а.с. 72). Як вбачається з довідки від 08.05.2025, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс» ТОВ «Мілоан», на підставі договору № 40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів, 05.10.2021 успішно проведено в системі FONDY платіж у сумі 10 000,00 грн на картку № [NUMBER] згідно з договором № 4907342 ( а.с. 73). Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251208/101822 від 29.10.2025, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали від 14.10.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ); номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 05.10.2021 по 10.10.2021, [NUMBER] (а.с. 159-160). З виписки по рахункам № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 05.10.2021 по 10.10.2021 вбачається, що 05.10.2021 зараховано суму переказу у розмірі 10 000,00 грн (а.с. 160 зв. ст. - а.с.161). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Мілоан», вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 складає 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією. Комісію нараховано 05.10.2021 за видачу кредиту. За 30 днів з 06.10.2021 по 04.11.2021 нараховано проценти згідно з п. 1.5.2 договору по 125,00 грн за кожен день; за період з 05.11.2021 по 03.01.2022 (60 днів) нараховано проценти згідно з п. 1.6; 2.3.1.2 договору по 500,00 грн за кожен день (а.с. 8-9). 13 січня 2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 79 914 297,90 грн, а фактор зобов`язується здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим договором , прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками ( а.с. 12-21). Відповідно до п. 6.1.4 договору № 13-01/2022-79 право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання - передавання реєстру боржників (додаток № 4) , який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимог. Як вбачається з п. 7.1 договору № 13-01/2022-79, сторони домовилися що розмір фінансування за реєстром боржників складає 3 686 675,52 грн. Згідно з п. 13.1 договору № 80-МЛ договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2026, але у буд-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Відповідно до платіжного доручення №321170001 від 14.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права вимоги за договором № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 ( а.с. 22). Як вбачається з акту приймання - передачі реєстру боржників від 13.01.2022 за договором №13-01/2022-79 від 13.01.2022, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3 580 шт ( а.с. 23). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 13.01.2022 до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 на загальну суму 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією ( а.с. 24,30,31). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 станом на 10 січня 2023 року становить 65 750,00 грн, яка складається із заборгованості на 13.01.2022 у розмірі 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією та нарахованих за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 (за 42 календарні дні) процентів на суму 21 000,00 грн ( а.с. 10). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ « Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а. с. 32-42). Згідно з п. 2.1. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Як зазначено у пункту 5.2. договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4). За змістом пункту 7.1. договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн. Пунктом 11.6 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки). Будь-які зміни та доповнення до цього договору є чинними за умови підписання їх сторонами та скріплення відтисками печаток сторін (за наявності). До матеріалів справи долучено акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, складений між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до якого сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, які виникли, зокрема, на підставі договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-1/2023 від 10.01.2023 ( а.с. 43-44). Як вбачається з реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023, підписаного між ТОВ « Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», а також витягу з нього, вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий № 4907342 на суму заборгованості 65 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 54 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією, перейшли до ТОВ «Коллект Центр» ( а.с. 46-49). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеного 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», на виконання умов договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307. Після цього, з урахуванням умов договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 45). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр», заборгованість боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 станом на 26.06.2025 складає 65 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 54 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією ( а.с. 11). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про споживчий кредит (індивідуальна частина ) № 4907342 від 05.10.2021 укладений в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частин четвертої та п`ятої цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною тринадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, укладений за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства - позикодавця шляхом ідентифікації позичальника [PERSON] , зазначенням ним своїх персональних даних, та використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договорів, укладених в письмовій формі. Отже, [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 05 жовтня 2021 року уклали договір про споживчий кредит (індивідуальна частина ) № 4907342 від 05.10.2021, який за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених в ньому. Відповідно до положень частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на вимоги статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове благо оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( частина перша статті 89 ЦПК України). Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперові копії: електронного договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 4907342 від 05.10.2021; анкети заяви на кредит №4907342; паспорту споживчого кредиту №4907342, що містять: особисті дані позичальника [PERSON] , зокрема: реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти, визначені умови видачі кредиту та погоджені умови кредитування; довідку про ідентифікацію ТОВ Мілоан» клієнта [PERSON] , з яким укладено договір № 4907342 від 05.10.2021 ( а.с.25-29, 65,66). Для підписання кредитного договору позичальник [PERSON] використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Зазначені обставини свідчать про належне укладення електронного договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 4907342 від 05.10.2021, в тому числі погодження відповідача [PERSON] з умовами вказаного договору шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти позичальнику, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 08.05.2025 про успішно проведений в системі FONDY платіж у сумі 10 000,00 грн на картку № [NUMBER] згідно з договором 4907342 ( а.с.73). Належність електронного платіжного засобу (ЕПЗ) №5168745013467771 (UA933052990000026208862172078) та номер телефону [NUMBER] , на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] , за період з 05.10.2021 по 10.10.2021 відповідачу [PERSON] , підтверджена інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251208/101822 від 29.10.2025, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали від 14.10.2025 ( а.с.159). Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 05.10.2021 по 10.10.202, 05 жовтня 2021 року було зараховано суму переказу у розмірі 10 000,00 грн ( 160-161). Таким чином, встановлені судом обставини справи та надані позивачем на їх підтвердження докази є достатніми для висновку про належне укладення договору про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 первісним кредитором ТОВ «Мілоан» з відповідачем [PERSON] в електронній формі та отримання останнім кредитних коштів. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та не надав жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. На підтвердження факту переходу права вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт-Капітал», позивач надав: копію договору факторингу №13- 01/2022-79 від 13.01.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»; копію платіжного доручення №321170001 від 14.01.2022, яким ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти на виконання договору факторингу №13- 01/2022-79 від 13.01.2022; копію акту приймання - передачі реєстру боржників від 13.01.2022 до договору факторингу №13- 01/2022-79 від 13.01.2022; копію та витяг з реєстру боржників кредиторів від 13.01.2022, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 ( а.с.12-24, 30-31). На підтвердження факту переходу права вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «Вердикт-Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», позивач надав: копію договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр»; копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023; копію акту прийому- передачі реєстру боржників від 10.01.2023 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023; копію та витяг з реєстру боржників кредиторів від 10.01.2023 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, відповідно до якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 ( а.с. 32-49). Питання дійсності договорів: факторингу №13- 01/2022-79 від 13.01.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»; про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання зазначених договорів недійсними, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів. Таким чином, право вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр». З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Мілоан», вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 становить 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією. Комісію нараховано 05.10.2021 за видачу кредиту. За 30 днів з 06.10.2021 по 04.11.2021 нараховано проценти згідно з п. 1.5.2 договору по 125,00 грн за кожен день; за період з 05.11.2021 по 03.01.2022 (60 днів) нараховано проценти згідно з п. 1.6; 2.3.1.2 договору по 500,00 грн за кожен день (а.с. 8-9). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 станом на 10.01.2023 становить 65 750,00 грн та складається із заборгованості на 13.01.29022 у розмірі 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією та нарахованих за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 (за 42 календарні дні) процентів на суму 21 000,00 грн ( а.с. 10). Як вбачається із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект Центр», заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4907342 від 05.10.2021 станом на 26.06.2025 складає 65 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 54 750,00 грн- заборгованість за процентами; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією ( а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Строк кредитування за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, з урахуванням пролонгацій відповідно до п. 2.3.1.2., закінчився 03 січня 2022 року. Доказів того, що строк кредитування між сторонами договору про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 продовжувався в порядку, передбаченому вказаним договором, позивач не надав. Як зазначено у п. 4.2. договору про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має прав (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Як вбачається з п. 4.3. договору про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності, передбаченого п. п. 4.1., 4.2. цього договору, застосовувати один з них або всі одночасно. Вимога кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені позичальником вважається здійсненою, якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення). Доказів того, що позивач направив відповідачу вимогу про сплату процентів, нарахованих за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 (за 42 календарні дні) процентів на суму 21 000,00 грн, відповідно до п. 4.2. договору про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, матеріали справи не містять. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в межах строку кредитування згідно з договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, з урахуванням пролонгації відповідно до п. 2.3.1.2., за період з 06.10.2021 по 03.01.2022 в розмірі 33 750,00 грн. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021, договору факторингу №13- 01/2022-79 від 13.01.2022, договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023, оскільки позивач надав достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем [PERSON] , суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 у розмірі 44 750,00 грн, з яких: 10 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 33 750,00 грн- заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування; 1 000,00 грн- заборгованість за комісією. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за договором про споживчий кредит №4907342 від 05.10.2021 в розмірі 21 000,00 грн, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованими та безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало позивачу ТОВ «Коллект Центр» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а. с. 58-62). Як вбачається з п. 1.1. договору про надання правової допомоги 01-07/2024 від 01.07.2024, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. договору про надання правової допомоги 01-07/2024 від 01.07.2024 передбачено, що адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема, надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. В п.п. 3.1.4. п. 3.1. договору про надання правової допомоги 01-07/2024 від 01.07.2024 визначено, що клієнт приймає на себе наступні зобов`язання, зокрема, оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.5. Розділу 4 «Порядок здійснення розрахунків» договору про надання правової допомоги 01-07/2024 від 01.07.2024, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги цього договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. Згідно із заявкою на надання юридичної допомоги № 175, укладеною 02 червня2025 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», сторони за договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість однієї години 2 000,00 грн, всього 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 години, вартість однієї години 3 000,00 грн, всього ціна 12 000,00 грн. Загалом вартість правових (юридичних) послуг складає 16 000,00 грн (а. с. 63). Як вбачається з витягу з акту № 11 про надання юридичної допомоги, підписаного 30 червня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», сторони за договором № 01-07/2027 про надання правової допомоги від 01.07.2024 погодили надання наступних правових послуг адвокатським об`єднанням товариству відповідно до заявок на надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 4907342: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість однієї години 2 000,00 грн, ціна 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 години, вартість однієї години 3 000,00 грн, всього ціна 12 000,00 грн (а. с. 64). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Адвокатського об`єднанням «ЛІгал Ассістанс» на надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 16 000,00 грн є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( див. постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Оскільки позов підлягає частковому задоволенню стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 889,60 грн, виходячи з такого розрахунку: 44 750,00 грн х 100 %: 65 750,00 грн = 68,06 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог); 16 000,00 грн х 68,06 % :100 = 10 889,60 грн (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог). За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0536910142 від 11.07.2025 ( а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.98). З урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 648,69 грн, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 грн х 68,06 %:100 %= 1 648,69 грн (сума судових витрат, пропорційна розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial