Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», в інтересах якого діє представник Гедзь О.В., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8325646 від 05.06.2025 в розмірі 22833,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання коштів у кредит № 8325646 (далі - кредитний договір), за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів (з 05.06.2025 по 30.05.2026), з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 17,25 % від суми кредиту, що становить 1552,50 грн, а також неустойки в розмірі 450,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Позивач на виконання умов кредитного договору № 8325646 від 05.06.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи викладені вище умови кредитного договору заборгованість відповідача за договором кредиту складає 22833,00 грн, зокрема: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7780,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1552,50 грн сума заборгованості за комісією; 4500,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором.З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути зі [PERSON] вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового збору та 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ТОВ «Фінпром маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромв порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04 грудня 2025 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача з АТ «Універсал Банк» витребувано наступну інформацію: проналежність [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 05.06.2025 до 08.06.2025. 12 грудня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області АТ «Універсал Банк», на виконання ухвали суду від 04 грудня 2025 року, надано запитувану інформацію. У судове засідання представник позивача Ткаченко Ю.О. не прибула, однак згідно поданої заяви просила розгляд справи провести без її участі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 05.06.2025 уклали договір кредитної лінії (Надійний) № 8325646, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 9000 гривень строком на 360 днів до 30.05.2026, проценти за користування кредитом 0,95 %, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту, що складає 1552,50 грн. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 633438 05.06.2025 21:56, який був надісланий на його електронну пошту 05.06.2025 о 21:56. Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 13.10.2025 КД-000059719, товариство підтвердило прийняття до виконання та завершення платіжної операції від 05.06.2025 на суму 9000 грн на платіжну карту [PERSON] із номером [NUMBER] . Як вбачається з наданої на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» інформації № БТ/Е-21097 від 11.12.2025, на імя [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та відкрито відповідний банківський рахунок. До інформації долучено виписку по банківській картці № [NUMBER] за період з 05.06.2025 по 08.06.2025, відповідно до якої кредитні кошти в сумі 9000,00 грн були перераховані відповідачу 05.06.2025. Відповідно до розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8325646 становить 22833,00 грн, у тому числі 9000,00 грн за тілом кредиту, 7780,50 грн за відсотками, 1552,50 грн - комісією та 4500,00 грн - пенею/неустойкою. 16.10.2025 ТОВ «Фінпром маркет» (фактор) і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали договір факторингу № 16/10/25, за умовами п. 1.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до п. п. 2.1.3 цього договору його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Фінпром маркет» права вимоги за кредитним договором № 8325646 від 05.06.2025 до позовної заяви долучено копії реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 і платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579939279.1 від 20.10.2025 про оплату за договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025. Зі змісту вищевказаного реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8325646 від 05.06.2025 на загальну суму 22833,00 грн, з яких 9000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7780,50 грн - заборгованість за відсотками, 1552,50 грн заборгованість за комісією; 4500,00 грн неустойка. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 05.06.2025в електронній формі уклали кредитний договір № 8325646 на суму 9000 грн на 360 днів. Факт перерахунку позивачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 13.10.2025 КД-000059719 та інформацією АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-21097 від 11.12.2025, наданою на виконання ухвали суду, які досліджені судом та не спростовані відповідачем. Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, право вимоги по кредитному договору № 8325646 на підставі договору факторингу, який уклали ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» 16.10.2025 № 16/10/25 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, реєстром прав вимог та платіжною інструкцією, які досліджені судом. Вирішуючи питання стягнення 1552,50 грн комісії, суд виходить із такого. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі N 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09.12.2019 в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Виходячи з вищезазначеного, сплата позичальником на користь кредитора комісії суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору. Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (справа № 204/224/21 від 06.11.2023). Відтак, у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити. Також, як слідує із розрахунку позивача, ним нараховано 4500,00 гривень пеню/неустойку. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які тривають. Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 4500,00 грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи ту обставину, що [PERSON] в повному обсязі не повернув кредитні кошти, не сплачував погоджені договором відсотки, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором надання грошових коштів у кредит № 8325646 від 05 червня 2025 року в сумі 16780,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 000,00 грн; заборгованість за процентами 7780,50 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579941224.1від 31 жовтня 2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1780,28 грн (16780,50 х 2422,40 : 22833,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги № 25-08/25 від 25.08.2025, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; 2) ордеру серії АХ № 1287255 від 03.09.2025; 3) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018; 4) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, де під № 322 містяться дані відповідача [PERSON] ; 5) витяг з акту приймання-передачі №6ФП від 23.10.2025 наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25 від 25.08.2025; 6) платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579939289.1 від 27.10.2025, згідно якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало [PERSON] кошти в сумі 144000,00 грн як оплату правничої допомоги згідно Договору № 25-08/2025 від 25.08.2025 та згідно акту приймання-передачі № 6ФП від 23.10.2025. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, а саме 16780,50 грн із заявлених 22833 грн, що становить 73,49 %, в силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 3307,05 (73,49 % від 4500,00) грн судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial