Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року в розмірі 11170,24 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі кредитодавець) та [PERSON] (надалі позичальник) 21.01.2023 року укладено кредитний договір (оферти) № 21.01.2023-100000704. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 гривень, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 21.01.2023 року строком на 42 днів. Надалі кредитний договір (оферти) № 21.01.2023-100000704 від 21.01.2023 року з метою пере кредитування переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником кредитного договору (оферти) №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року, відповідно до якого надано кредит на суму 10720 гривень, дата надання/видачі кредиту - 06.03.2023 року;строк, на який надається кредит: 42 календарних днів з дати його надання;дата повернення (виплати) кредиту - 17.04.2023 року; проценти: 450,24 гривень, що становить 4.2% в процентному значенні за 42 календарних днів користування кредитом. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 17.04.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 11170,24 гривень, що складається зі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10720 гривень, за процентами в розмірі 450,24 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді Джусу Р.В. Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з розпорядженням керівника апарату Верховинського районного суду Івано-Франківської області № 160/01-20/25 від 30.09.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 року, справу передано для розгляду судді Чекан Н.М., у зв`язку із відрядженням судді Джуса Романа Володимировича до Миколаївського районного суду Львівської області для здійснення правосуддя. Ухвалою суду від 06.10.2025 року матеріали цивільної справиприйнято до свого провадження суддею Чекан Н.М. Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 81, 82), у позовній заяві представник позивача вказав про розгляд справи за його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 4 зворот). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений повторно належним чином відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судові повістки на 20.11.2025 року та на 07.01.2025 року повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.76-77, 84-85). Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду(а.с.86), відзиву не подав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження- не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.01.2026 року, є дата складення повного судового рішення 12.01.2026 року. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач відповідно дост.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що 21.01.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 21.01.2023 -100000704 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, направленим на номер телефону вказаного ним (а.с. 22-27). У п.2.2. умов пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) зазначено, що електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови, а саме: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Вказані електронні документи долучені до матеріалів справи та підписано позичальником одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору дата надання кредиту сума кредиту, строк кредиту, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною договору (п. 3.3). У заявці від 21.01.2023 року, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № №21.01.2023 -100000704 від 21.01.2023 року (а.с. 25зворот - 26), зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даними та наступними договорами: 4149-43XX-XXXX-8166, а також вказано дату надання кредиту 21.01.2023 року, сума кредиту - 6000 гривень, строк кредиту 42 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 03.03.2023 року (п.1 - п.4). Відповідно до квитанції Idоперації 2196684081 від 21.01.2023 року (а.с. 27 зворот) на карту [NUMBER] перераховано кошти в розмірі 6000 гривень, призначення платежу видача за договором №21.01.2023-100000704. Надалі 06.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №06.03.2023-020000017 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, направленим на номер телефону вказаного ним (а.с. 13 зворот -20). Як вбачається зі заяви позичальника про перекредитування від 06.03.2023 року(а.с.18 зворот), позичальник на підставі ст.601 ЦК України просив зарахувати суму кредиту за договором №06.03.2023-020000017 в рахунок погашення заборгованості за договором №21.01.2023-100000704. Згідно з умовами договору №06.03.2023-020000017 (а.с. 17-18) дата надання кредиту - 06.03.2023 року, сума кредиту - 10720 гривень, строк кредиту 42 календарних днів з дати його надання; проценти: 450,24 гривень, що становить 4.2% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 42 календарних днів користування кредитом. Дата повернення (виплати) кредиту - 17.04.2023 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 4,2% за 42 днів користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку(п.1 - п.7). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року про споживчий кредит, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (а.с. 13), загальна вартість кредиту складає 11 170,24 гривень, з яких 10 720 гривень сума кредиту за тілом та 450,24 гривень проценти за користування кредитом. Також відповідачем підписано 06.03.2023 року паспорт споживчого кредиту, основні умови кредитування якого відповідають умовам договору №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року (а.с.10-11). Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року (а.с. 30) вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 11 170,24 гривень, з яких 10 720 гривень заборгованість за тілом кредиту та 450,24 гривень заборгованість за процентами. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит в сумі 10720 гривень строком 42 днів із денною процентною ставкою4,2% за 42 календарні дні, тому сума заборгованості за процентами складає 450,24 гривень (10720*4,2/100) Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором №06.03.2023-020000017 від 06.03.2023 року складає 11170,24 гривень, з яких 10720 гривень заборгованість за тілом кредиту та 450,24 гривень заборгованість за відсотками. Уст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 гривень. У позовній заяві вказано про надання стороною позивача доказів понесених витрат на правничу допомогу впродож 5-ти днів після ухвалення судового рішення (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved