Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №2161180 від 10.02.2025 року в розмірі 17600,00 грн., з яких 5000,00 грн. тіло кредиту, 5600,00 грн. комісія за обслуговування кредиту, 7000,00 грн. сума заборгованості за неустойкою Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Незалежні Фінанси» та [PERSON] , було укладено електронний Договір №2161180 про надання споживчого кредиту, однак відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.06.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу №25062025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2161180 від 10.02.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надіслав клопотання, згідно якого просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення йому смс-повідомлення про виклик в судове засідання на номер телефону, зазначений у позовній заяві, яке ним було отримано, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов подала та зазначила що брала кредит і підписувала відповідні документи, та готова погвасити основну суму заборгованості, просить суд не стягувати нараховані проценти оскіфльки вважає їх необгрунтованими. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.02.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2161180, за умовами якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається загальним строком на 345 днів, Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 % річних на фактичну заборгованість за кредитом. 1.5.4. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0.0010 % річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть 0.00 грн. ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» свої зобов`язання виконало та надало [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 гривень. 25.06.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу №25062025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит у строк, передбачений умовами договору, матеріали справи не містять. Оцінка Суду. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Специфіка спірних правовідносин свідчить, що для правильного вирішення спору необхідно дати відповідь на такі ключові питання: 1) Чи було укладено кредитний договір з відповідачем? 2) Чи були надані відповідачу кредитні кошти? 3) Чи наявні підстави для стягнення заборгованості і якщо так, то в якому розмірі? Відповідаючи на вказані питання у справі, суд звертає увагу на наступне. Згідно із матеріалами справи відповідач підписав кредитні договори за допомогою одноразового ідентифікатора. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України (даліЦК) передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК). Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20)), яка враховується Судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). З позовної заяви вбачається факт укладання 10.02.2025 року [PERSON] кредитного договору з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси». Наведене підтверджує укладення кредитного договору і виникнення зобов`язань між сторонами. Указаний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Отримання коштів відповідачем в розмірі 5000,00 грн. підтверджується доказами, наданими позивачем, кошти за кредитним договором було переведено на картковий рахунок останні чотири цифри якого 1883, які суд приймає до уваги. Зазначені обставини [PERSON] в порушення статей 12, 81 ЦПК не спростовано. Факт видачі кредитних коштів підтверджується фактом укладення Кредитного договору, а також факт користування відповідача такими, оскільки за кредитним договором № 2161180 року відповідачу було надано 5000,00 гривень у користування, однак як слідує з розрахунку заборгованості по даному договору, то заборгованість становить суму 17600,00 грн., з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 5600,00 грн. - сума заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 7000,00 грн. сума заборгованості за неустойкою. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Доказів погашення заборгованості за кредитним договором №2161180 первісному кредитору відповідач не надав. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. За умовами кредитного договору № 6932345 від 04.08.2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за умовами якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається загальним строком на 345 днів, Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 % річних на фактичну заборгованість за кредитом. 1.5.4. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0.0010 % річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть 0.00 грн. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами. Також , позивач просить стягнути суму заборгованості за неустойкою в розмірі 7000,00 гривень. Суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, на період дії воєнного стану в Україні та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором споживчого кредиту, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені). З огляду на наведене, нарахування та стягнення неустойки за період дії воєнного стану є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 2161180 від 10.02.2025 року підлягає стягненню 10600,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 5600,00 грн заборгованість по комісії за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що ціна позову становить 17600,00 грн, з яких у задоволенні позову відмовлено в частині стягнення неустойки у розмірі 7000,00 грн. Таким чином, задоволено вимоги на суму 10600,00 грн, що складає 60,23 % від ціни позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, тобто у сумі 1 459,01 грн (2 422,40 Х 60,23 %/100). З цих підстав,

Outcome: partial