Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (код ЄДРПОУ 32375554, місцезнаходження: пр-т Голосіївський, 17-б. м. Київ, 03039) р/р: [NUMBER] в ТВБВ № 10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669 з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) по квартирі 75 (о/р [NUMBER]) в будинку [ADDRESS] заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) станом на 01.11.2024, основного боргу у розмірі 27 874, 20 грн; інфляційних втрат 8 599, 44 грн; 3 % річних в розмірі 2 959, 23 грн, а загалом: 39 432, 87 грн (тридцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дві грн. 87 коп.). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі рішень Київської міської ради та Голосіївської районної у місті Києві ради на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» покладено обов`язок здійснювати управління та утримання житлових будинків і прибудинкових територій, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Позивач вказує, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону № 2189-VIII та Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач як власник квартири у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , зобов`язаний сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг. Позивач наголошує, що ним укладено численні договори з підрядними організаціями через систему Prozorro на виконання робіт з технічного обслуговування, дератизації, вивезення сміття, утримання ліфтів, обслуговування диспетчерських систем, що підтверджує фактичне здійснення витрат на утримання житлового фонду. Таким чином, відповідач як співвласник багатоквартирного будинку повинен брати участь у фінансуванні таких витрат, незалежно від того, чи укладав він особисто письмовий договір з позивачем. Крім того, позивач посилається на інформацію з Державного реєстру речових прав, яка підтверджує право власності відповідача на квартиру, а також на норми ст. 625 ЦК України, обґрунтовуючи право на стягнення не лише основної суми боргу, але й інфляційних втрат та 3% річних. Позивач зазначає, що станом на 01 листопада 2024 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 27 874, 20 грн, інфляційні втрати - 8 599, 44 грн, три відсотки річних - 2 959, 23 грн, що в сукупності становить 39 432, 87 грн. Також позивач підкреслює, що органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, у зв`язку з чим він має право самостійно формувати обґрунтований розрахунок витрат та визначати їхню собівартість. Отже, несплата відповідачем виставлених рахунків є порушенням його зобов`язань, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року для розгляду цивільної справи № 752/26799/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відзив на позовну заяву чи інші письмові поясненння щодо суті спору, а також заяви про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження обставин в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що рішенням Голосіївської районної у місті Києві ради від 19 грудня 2010 року №41/10 майно територіальної громади Голосіївського району м. Києва було передано з балансу Голосіївської районної у м. Києві ради на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району». Згідно з рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» зазначене підприємство було перейменовано у Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та віднесено до сфери управління Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації. Відповідно до пункту 2.1 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» підприємство створено з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, прибудинкових територій та отримання прибутку. На виконання покладених функцій позивачем укладаються договори з суб`єктами господарювання щодо закупівлі електроенергії, надання послуг з дератизації та дезінсекції, обслуговування вентиляційних каналів, технічного обслуговування ліфтів, вивезення побутових відходів та інших робіт, що забезпечують утримання житлового фонду та прибудинкових територій. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 серпня 2024 року № 389471335 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим після смерті його батьків. Як вбачається з матеріалів справи, протягом тривалого часу комунальні платежі за зазначену квартиру не здійснювались, унаслідок чого виникла значна заборгованість. Позивач надав розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території станом на 01 листопада 2024 року, відповідно до якого загальна сума боргу складає 27 874, 20 грн; інфляційних втрат 8 599, 44 грн; 3 % річних в розмірі 2 959, 23 грн, а загалом: 39 432, 87 грн. Як вказував позивач у своїй позовній заяві, через знехтування відповідачами своїм обов`язком на укладення відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг, між сторонами не укладався письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відтак до правовідносин сторін застосовуються положення про уніфікований публічний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року за № 529 (публікація в ЗМІ - газета Київської міської ради «Хрещатик» № 9(4695) від 14 липня 2015 року). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог частини третьої статті 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартплату і плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно із вимогами пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження №61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Статтею 66 ЖК України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що з січня 2018 року по жовтень 2024 року по особовому рахунку [NUMBER] за адресою - [ADDRESS] , у відповідача виникла заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, яка складається з основного боргу у розмірі 27 874, 20 грн, інфляційні втрати - 8 599, 44 грн, три відсотки річних - 2 959, 23 грн, що в сукупності становить 39 432, 87 грн. При цьому, за змістом наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивач згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року за № 206 у період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року, коли у місті Київ велися бойові дії згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, не нараховував відповідачу 3% річних та інфляційну складову боргу. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з вимогами частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що відповідач тривалий час не виконує належним чином зобов`язання щодо оплати спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Доказів того, що відповідач звертався до позивача з повідомленнями щодо того, що він не користується наданими позивачем послугами або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] квартири [ADDRESS] за період з січня 2018 року по жовтень 2024 року у загальному розмірі 39 432, 87 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 8 599, 44 грн та 3 % річних у розмірі 2 959, 23 грн. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Тому, відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved