Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 07.06.2023 з відповідачем [PERSON] , з тих підстав, що в подружжя виникли протиріччя та відсутні спільні інтереси, несумісність характерів та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, побутова невлаштованість та матеріальні труднощі. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. З квітня 2025 року разом з чоловіком не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюб припинив існування. Майновий спір відсутній. Примирення не можливе. Терміну для примирення не надавати. Від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". У зв`язку з цим, просила суд та наполягає на розірванні шлюбу. 27.11.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та з призначення справи до судового розгляду. Сторони у судове засідання не прибули, повідомлені належно. Позивач [PERSON] в заяві до суду клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] до суду 17.12.2025 подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує до позовних вимог про розірвання шлюбу. Суд, з урахуванням поданих заяв, вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, та у відповідності до норм ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Статтею 51 Конституції України, статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Судом встановлено, 07 червня 2023 року між громадянами України [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 113. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На час розгляду справи шлюбні стосунки між сторонами припинені. Вимогами частин 3, 4 статті 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статей 110 - 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як зазначено позивачем [PERSON] у позові та визнається відповідачем [PERSON] у заяві до суду, спільне життя не склалося, з квітня 2025 року подружжя не проживає разом, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Сторони не виявили бажання примиритись. Позивач вказує про бажання розірвати шлюб. Відповідач не заперечує щодо його розірвання. Судом не встановлено обставин, відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. За таких обставин, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги той факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач є особою з інвалідністю другої групи та звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved