Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року у розмірі 19 162 грн. 70 коп., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір №126757409 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позивач набув право вимоги стягнення заборгованості за цим кредитним договором в результаті неодноразового відступлення кредиторами свого права вимоги до боржника. Зокрема, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд Договорів факторингу за №28/1118-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №76 від 28.04.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року. Окрім цього, 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20 653 грн. 63 коп., яка складається з: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 490 грн. 93 коп. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Ухвалою суду від 06.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористалась своїм правом та подала до суду відзив на позовну заяву, з якого убачається, що відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 7 117 грн. 00 коп. від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Нарахування процентів тривало до 30 травня 2020 року включно, але будь-які розрахунки заборгованості відповідача за відсотками у сумі 12 045 грн. 70 коп. у матеріалах справи відсутні. Відповідач вважає, що розмір заборгованості за отриманим кредитом у сумі 7 117 грн. 00 коп. та нарахованими на строк кредитування (25 днів) відсотками в сумі 2 356 грн. 50 коп. при щоденній відсотковій ставці 1,33%, який вона повинна була повернути в останній день кредитування (20 лютого 2020 року) дорівнює 9 483 грн. 50 коп. Після неповернення відповідачем позики та нарахованих відсотків до 20 лютого 2020 року, позикодавець мав право стягнути з позичальника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Між тим, відповідач не отримувала повідомлення про заміну сторони кредитодавця. Враховуючи вищевикладене, просила суд задовольнити позов частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 483 грн. 50 коп., з яких: 7 117 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 2 356 грн. 50 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось відповідно до укладено Кредитного договору. Відповідач не відмовлялась від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталась за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалась цим своїм правом. Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. У позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України). Інші заяви по суті пред`явлених позовних вимог до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 26 січня 2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідач уклали Договір №126757409, відповідно якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 7 117 грн. 00 коп., строком на 25 днів. Відповідно до п.1.3. Договору, на період строку, визначеного п.1.2. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,33% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п.1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення) (п.1.4.Договору). Згідно до п.1.5. Договору, Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом вказаного в п.1.2. Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4. цього Договору. Відповідно до п.3.3. Договору, у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за Кредитом. Закінчення строку надання Кредиту не звільняє Сторони від відповідальності за порушення Договору (п.3.6. Договору). Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до витребуваної інформації від АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я відповідача в банку емітовано карту № [NUMBER] та 26 січня 2020 року остання на вказану банківську картку отримала грошові кошти у розмірі 7 117 грн. 00 коп. Згідно розрахунку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», заборгованість відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року за період з 26 січня 2020 року по 28 квітня 2020 року становить 18 646 грн. 63 коп., з яких: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 11 529 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до Реєстру прав вимоги №76 від 28.04.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитний договір №126757409 від 26.01.2020 року у розмірі 18 646 грн. 63 коп., з яких: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 11 529 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам. Згідно до наданого розрахунку ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року за період з 29 квітня 2020 року по 30 травня 2023 року становить 19 162 грн. 70 коп., яка складається з: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Заборгованість нараховувалась у період з 29 квітня 2020 року по 01 грудня 2021 року. Між тим, 01 серпня 2020 року та 01 січня 2021 року відповідач здійснила часткову оплату за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року на загальну суму 1 480 грн. 30 коп. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року у розмірі 19 162 грн. 70 коп., яка складається з: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 04 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Відповідно до Реєстру Боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №126757409 від 26.01.2020 року у розмірі 20 653 грн. 63 коп., яка складається з: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 490 грн. 93 коп. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом установлено та не заперечується сторонами, що 26 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Договір №126757409. Підписавши Кредитний договір, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Між тим, відповідач не заперечує факт отримання від первісного кредитодавця кредитних коштів у розмірі 7 117 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідач, згідно виписки з особового рахунку, належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного Кредитного договору №126757409 від 26.01.2020 року у зв`язку із чим утворилась заборгованість, відповідно до розрахунку заборгованості, у розмірі 20 653 грн. 63 коп., яка складається з: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 490 грн. 93 коп. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Суд враховуючи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приймає до уваги, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 19 162 грн. 70 коп., з яких: 7 117 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 12 045 грн. 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При цьому, судом досліджено розрахунки заборгованостей ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» та встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховувались наступним чином: -за період з 26 січня 2020 року по 20 лютого 2020 року, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, відсотки нараховувались за процентною ставкою у розмірі 1,33% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; -за період з 21 лютого 2020 року по 28 квітня 2020 року, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, відсотки нараховувались за процентною ставкою у розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; -за період з 29 квітня 2020 року по 10 травня 2020 року, ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, відсотки нараховувались за процентною ставкою у розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов підписаного Кредитного договору, виконання своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів за тілом кредиту та нарахованим процентам за користування ним у визначений договором строк, тобто до 20 лютого 2020 року. Таким чином, остання продовжила користуватись кредитними коштами, а тому проценти за користування кредитом почали нараховуватись відповідно до п. 1.4 Кредитного Договору. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що нарахування процентів за Кредитним договором здійснювалось в межах строку, узгодженого сторонами. Щодо заперечення відповідача, що розрахунок позивача є недоведеним, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його належними доказами, а тому такі заперечення є безпідставними. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач не надала. Також, сторонами було погоджено розмір відсотків та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд погоджується з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Щодо заперечення відповідача, що вона не була повідомлена про заміну стягувача, суд зазначає, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2020 року у справі №570/2984/13-ц. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved