Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

до Болехівського міського суду Івано-Франківської області на підставі ухвали судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року надійшли за підсудністю матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1438198 від 13.04.2024 в загальному розмірі 47483,19 грн, 2422,40 грн сплаченого позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу 8 000 грн. У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (надалі Товариство) та [PERSON] (надалі Відповідач) укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1438198 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 5900 грн, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі: надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписано електронними цифровими підписами. 28.11.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №28112024, за яким у відповідності до ст.512 ЦК України ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до [PERSON] за кредитним договором №1438198 від 13.04.2024. Термін повернення кредиту в повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме: повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 47483,19 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5899,99 грн, заборгованість за процентами 29795 грн, заборгованість за штрафом 11788,2 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; також задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «Сенс Банк» інформацію, що містить банківську таємницю. Витребувані документи надійшли на адресу суду 17.12.2025. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, направив до суду клопотання від 10.12.2025 про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не прибув, причин своєї неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлений належним чином у порядку п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частин 3, 6, 8 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до змісту ч.7 ст.11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, іншими актами законодавства. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції: якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд установив, що 13.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (ТОВ «Селфі Кредит») та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1438198 (кредитний договір). Договір укладено в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами вказаного договору та додатку №1 до договору від 13.04.2024, підписаними відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, ТОВ «Селфі Кредит» (Товариство) надає споживачу [PERSON] кошти у кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство надає відповідачу грошові кошти в розмірі 5900 грн строком на 360 днів. Тип процентної ставки: фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.3цього договору (360 днів). Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується у випадку, якщо спожива, як учасник програми лояльності Товариства, до 13.05.2024 або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Знижка Споживачу від Товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною; у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Також Споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою, буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати повного дострокового повернення кредиту (включно). У випадку часткового дострокового повернення кредиту такий перерахунок здійснюється тільки до дати часткового дострокового повернення кредиту, надалі застосовується стандартна процентна ставка без знижки і перерахунку. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача. Мета отримання кредиту споживчі потреби. Денна процентна ставка становить 2,5 % в день, з урахуванням періоду зниженої процентної ставки 2,29% в день (п.1.1-п.1.7 Договору). Додатком 1 до Договору визначено графік платежів (а.с. 31-33). Кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №535557*5183 протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору (п.2.1, 2.2 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (п.3.1 Договору). Договір укладається за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний споживачем при вході\\протягом періоду обслуговування в Товаристві. Перед укладенням цього Договору Товариство здійснює віддалену ідентифікацію споживача з метою надання фінансових послуг (п.7.1, 7.2 Договору). Пунктом 5.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.5.3 Договору, відповідно до якого: у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту, не достатньо для повної сплати процентів за період фактичного користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів. ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язання за договором №1438198 від 13.04.2024 виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 5900 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек» №20250422-378 про успішність перерахування грошових коштів на картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 13.04.2024 № [NUMBER] на суму 5900 грн (а.с.34). Саме такий номер картки було вказано позичальником (відповідачем) у кредитному договорі від 13.04.2024 (а.с.31). Наданою АТ «Сенс Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією, вищевказана картка відкрита саме на ім`я відповідача, який є клієнтом даного банку. Також з виписки з рахунку за період з 13.04.2024 по 15.04.2024 вбачається, що 13.04.2024 на картку відповідача здійснено транзакцію про зарахування 5900 грн, які відповідач у подальшому використав. Проте відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить заборгованість за тілом кредиту 5899,99 грн, заборгованість за процентами. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора. Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. 28 листопада 2024 року міжТОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №28112024, у відповідності до умов якого первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) фактору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених боржниками кредитних договорів. Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені п.7.2 (п.1, п.2, п.6.2.3 договору факторингу) (а.с.37-40). Акт приймання-передачі реєстру боржників від 28.11.2024 за договором факторингу №28112024 від 28.11.2024 підписано сторонами договору факторингу 28.11.2024. Відповідно до копії платіжної інструкції від 28.11.2024 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату на користь ТОВ «Селфі Кредит» коштів, в обумовленій договором факторингу сумі, за відступлення вказаної права вимоги (а.с.39 зворот, а.с.40). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28112024 від 28.11.2024, підписаного сторонами договору факторингу, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №1438198 від 13.04.2024 (а.с.39). Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тверджень про протилежне відповідач не заявив. Тому в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину. Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором №1438198 від 13.04.2024. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №1438198 від 13.04.2024 (кредитним договором)з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, у результаті чого у нього виникла заборгованість. Наданим позивачем розрахунком за договором також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги до боржника [PERSON] за договором №1438198 від 13.04.2024 заборгованість обліковувалась у розмірі, визначеному на момент укладення договору факторингу і додаткові нарахування позивачем не проводились. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1438198 від 13.04.2024 загальна сума заборгованості станом на 28.11.2024 становить 47483,19 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5899,99 грн, заборгованості за процентами 29795 грн, заборгованості за штрафом 11788,20 грн (а.с.34), - які позивач просить стягнути з відповідача. Вказану заборгованість нараховано в межах строку кредитування. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новим кредитором, за Договором про надання споживчого кредиту №1438198 від 13.04.2024 (кредитним договором). З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2024 відповідач частково погасив заборгованість: 0,01 грн в рахунок повернення тіла кредиту, та 16,52 грн сплата відсотків за користування коштами. Доказів погашення решти сумизаборгованості матеріали справи не містять. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надав суду доказів, які б спростовували погодження із кредитодавцем усіх істотних умов договору, оформленого в електронній формі, не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань. Отже, оскільки відповідач не виконав у повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з повернення основного боргу (тіла кредиту), суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5899,99 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 29795 грн, суд зазначає наступне. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за договором №1438198 від 13.04.2024 здійснювалось первісним кредитором за період з 13.04.2024 по 10.05.2024 включно із застосуванням процентної ставки в розмірі 0,01 % в день, з 11.05.2024 по 28.11.2024 - в розмірі 2,5 % в день. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Законом України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказаним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22.04.2024, 1,5% - до 20.08.2024, а з 21.08.2024 діє процентна ставка 1%. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умови укладеного договору про надання споживчого кредиту (п.1.7), якими передбачено встановлення денної процентної ставки 2,50%, зниженої - 2,29%, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, який підлягав до стягнення з відповідача за договором №1438198 від 13.04.2024 становив 14926,97 грн, з яких: 9026,98 грн - проценти за період з 11.05.2024 по 20.08.2024 (5899,99 грн тіло кредиту х 1,5 % х 102 дні), 5899,99 грн - проценти за період з 21.08.2024 по 28.11.2024 (5899,99 грн тіло кредиту х 1 % х 100 днів). При цьому, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснив частковий платіж на погашення заборгованості. Зокрема, 10.05.2024 вніс суму коштів у розмірі 16,52 грн, чим частково погасив проценти за користування кредитними коштами. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 5899,99 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 14910,45 (14926,97 грн -16,52 грн раніше сплачених відповідачем відсотків), всього 20810,44 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підстави для стягнення з відповідача решти 14884,55 грн нарахованих відсотків відсутні, оскільки такі нараховані первісним кредитором понад гранично допустимі законом ставки, з порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування». У цій частині вимоги позивача не ґрунтуються на законі й не підлягають задоволенню. Нарахування процентів за договором споживчого кредиту, які є завищеними, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом в розмірі 11788,20 грн суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час. Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 11788,20 грн штрафу за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу (неустойки) у період дії воєнного стану, та задоволенню в цій частині не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1061,66 грн (20810,44 грн х 2422,40 грн / 47483,19 грн). Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1-ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Ч.1 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.3- ч.6 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідач не подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. При цьому, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, відповідно до якої: у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial