Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.04.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі Банк, Кредитор) та відповідачем (далі Позичальник) укладений Кредитний договір №6/2883210 (надалі Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. Кредитного Договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 60 000 грн строком на 36 місяці - з 19.04.2021 року до 18.04.2024 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п.п. 1.3.1. та 1.3.2 п. 1.3. Договору, за користування кредитом Позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Кредитодавець виконав свій переддоговірний обов`язок та надав всю необхідну інформацію до укладання Кредитного договору про споживчий кредит в Паспорті споживчого кредиту, де виклав основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та з якими позичальник погодився, про що свідчить його особистий підпис. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 09.01.2025 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором №6/2883210 від 19.04.2021 року у розмірі 78 187,03 грн, яка складається: з простроченої заборгованості за основним боргом 42 123,92 грн; заборгованості за відсотками 7 563,11 грн; заборгованість за комісією 28 500 грн. 07 квітня 2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги відповідач не визнає та в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Зазначає, про недоведеність позовних вимог, тому як частина умов Кредитного договору, вважає, нікчемним. Відповідач жодним чином не отримувала послуги, яка сплачувала, як комісію. В період, що підлягав сплаті кредиту у відповідача склались обставини непереборної сили, 24.02.2022 року розпочалась війсково агресія на території України, в зв`язку з чим у відповідача не було жодного зв`язку із банком, для отримання неохідних консультацій. Зазначає, що до позовної заяви не долучено первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували нараховану заборгованість. Зроблений позивачем ТОВ «Глобал Спліт» розрахунок не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження видачі відповідачу кредиту у вигляді встановленого ліміту, його розміру, видачі кредитної картки, користування кредитними коштами. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відкрито провадження по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення рішення. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, представником подано до суду відзив на позову заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (даліБанк, Кредитор) та відповідачем (далі Позичальник) укладений Кредитний договір №6/2883210 (надалі Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 60000 грн строком на 36 місяці - з 19.04.2021 року до 18.04.20244 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п.п. 1.3.1. та 1.3.2 п. 1.3. Договору, за користування кредитом Позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитодавець виконав свій переддоговірний обов`язок та надав всю необхідну інформацію до укладання Кредитного договору №1/3350858 про споживчий кредит в Паспорті споживчого кредиту, де виклав основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та з якими позичальник погодився, про що свідчить його особистий підпис. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, передбачено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку (надалі - Розрахунок погашення заборгованості). Відповідно до п. 2.2 Договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день. Відповідно до п. 2.3 Договору, підписанням Договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ЗУ «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Згідно з п. 2.4 Договору, Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за Договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п. 2.6 Договору, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Кредитного договору, шляхом підписання Договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з Правилами і Тарифами Банку, що є чинним на дату укладення договору і розміщені на офіційному сайті Банку ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку ознайомлений і згодний; підписанням договору позичальник надає банку, у разі відступлення останнім будь-якій третій особі своїх прав і вигод за договором, а також за угодами про забезпечення, свою згоду на передачу банком такій третій особі інформації щодо себе. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором. Виконання договору підтверджується і наданими у копіях виписками з рахунку відповідача за договором, що свідчить про існування договірних зобов`язань між сторонами Кредитного договору. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладений договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №6/2883210 від 19.04.2021 року. Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2024 від 29.08.2023 року, у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог. Кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. 15.09.2024 року передача права вимоги за кредитним договором №6/2883210 від 19.04.2021 року відбулась до Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. 19.01.2024 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №6/2883210. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги, [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 78 187,03 грн, що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням. 22.10.2024 року ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» направило до [PERSON] знову було направлена Вимога про необхідність сплатити заборгованість по кредиту протягом 30 календарних днів. З розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 09.01.2025 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором №6/2883210 від 19.04.2021 року у розмірі 78 187,03 грн, яка складається: з простроченої заборгованості за основним боргом 42 123,92 грн; заборгованості за відсотками 7 563,11 грн; заборгованість за комісією 28 500 грн. За п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Надані в справу докази підтверджують перехід права вимоги за Кредитним договором від Банку до позивача та у суду не має сумнівів у достовірності поданих позивачем доказів на підтвердження переходу права вимоги (Договору про відступлення права вимоги та додатків до них, витягів та платіжної інструкції) з огляду на наявність саме у позивача первинних документів, складених при укладанні та виконанні Кредитного договору. Посилання відповідача на не отримання ним повідомлення про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у позові, оскільки саме лише не повідомлення боржника про таке не вказує на нечинність самого договору. Відтак, суд відхиляє заперечення відповідача про виключення означених доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 та ч. 1 ст.638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що відповідачем порушено обов`язок щодо сплати заборгованості за кредитним договором та нарахованих процентів, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором в цій частині. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором суду не надано. З урахуванням того, що позивач набув внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги право вимоги від первісного кредитора, невиконання відповідачем зобов`язання в частині своєчасної сплати частини заборгованості у встановлені Договором строки, а також те, що первісний кредитор направив відповідачеві відповідне повідомлення про необхідність виконання грошового зобов`язання, суд убачає підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, що складається з поточної та простроченої заборгованості, поточних та прострочених процентів. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості відповідача за кредитним договором. Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача з тіла кредиту, відсотків, суми та періоди нарахування, включені у заборгованість, підтверджені виписками по рахунку відповідача, відповідають умовам кредитного договору, складені та посвідчені відповідними посадовими особами Банку та при перевірці судом не встановлено невідповідності нарахованої позивачем заборгованості умовам Кредитного договору. Відповідачем не спростовано власним розрахунком, експертним дослідженням наданого розрахунку. Тому суд відхиляє і посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи належних документів на підтвердження виникнення заборгованості за кредитним договором. Також, відсутні підстави для виключення з доказів розрахунку заборгованості, виписок з рахунку, оскільки вказані докази сформовані Банком, отримані позивачем при передачі права вимоги, а тому у суду відсутні сумніви у їх достовірності. Проте, вимога позивача про стягнення з відповідача комісії є неправомірною, виходячи з такого. Положеннями п. 1.3.2, 2.2 вищевказаного Кредитного договору передбачена сплата Позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,50% від суми заборгованості. Однак, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.3.2 Кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,50 % від суми кредиту, за умови відсутності конкретизації послуг та відсутності доказів надання послуг, включених до складу комісії частіше, ніж встановлено статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним. Таким чином суд приходить до переконання, що відповідачем порушені умови договору та майнові права позивача щодо повернення кредиту та процентів за ним, підстави для стягнення з відповідача комісії відсутні. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 687,03 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом 42 123,92 грн; простроченої заборгованості за відсотками 7 563,11 грн. В цій частині позову позивачем доведено належними та допустимими доказами, достатніми у своїй сукупності порушення його майнових прав. В іншій частині позовних вимог відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 539,40 грн. (49 687,03 грн. х 2 442,40 грн. : 78 187,03 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial