Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

На підставі розпорядження Семенівського районного суду Чернігівської області, в порядку ст.ст.31,41 ЦПК України, до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області було передано цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, служба у справах дітей Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Стислий виклад позиції позивача, третьої особи на стороні позивача та заперечення відповідача. В обгрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована, як ВПО з 21.01.2025 по [ADDRESS] , модульне містечко « [ADDRESS] має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Остання має дитину [PERSON] , [INFO] . Батько дитини зазначений відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Від народження відповідачка з сином проживала разом позивачкою. З 01.03.2024 [PERSON] проживає в сім`ї позивача. Позивачка разом зі своїм чоловіком займається вихованням дитини. Відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських прав та не відвідує сина. На зв`язок не виходить та не намагалася з ним спілкуватися, не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Вказує, що наказом Служби у справах дітей Киселівської сільської ради від 21.02.2025 року № 01-06/19 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування в сім`ю родичів, знайомих, або інших осіб» було вирішено влаштувати племінника [PERSON] у сімю її тітки [PERSON] . Зважаючи на викладене, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що формальне батьківство відповідачки в подальшому може зашкодити дитині. В судовому засіданні позивач та його представник висловились про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Додатково вказали що дитина взагалі не сприймає відповідачку, як матір. Відповідачка в судовому засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи в суді була повідомлена належним чином, шляхом оголошення про виклик особи місцезнаходження якої невідоме. Відзив на позов не надала. Представник Служби у справах дітей Семенівської міської ради в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Заяви та клопотання сторін. Представник Служби у справах дітей Киселівської міської ради надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Вирішення питання по суті позовних вимог поклалися на розгляд суду. Неодноразово учасники подавали клопотання про участь у справі шляхом відео зв`язку. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області справу прийнято до свого провадження. Ухвалами суду від 31.07.2025, 27.08.2025, 10.09.2025, 12.11.2025, 16.12.2025 задоволені клопотання учасників по справі про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд заслухавши вступне слово позивача та його представника, пояснення третьої особи, дослідивши надані докази прийшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] .(а.с. 16) Батько дитини [PERSON] зазначений відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.(а.с. 19). [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та рідною тіткою [PERSON] . Відповідно, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина [PERSON] остання проживає за адресою: [ADDRESS] , модульне містечко « [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] та племінником [PERSON] , [INFO] . Будинок модульного типу придатне для проживання має одну житлову кімнату Будівля у задоволеному стані, санітарно-гігієнічні норми дотримані. Наявні меблі, побутова техніка. Дитина забезпечена продуктами харчування, одягом, взуттям. Малолітній [PERSON] знаходиться на повному утриманні тітки. Тітка турботливе ставиться до племінника. (а.с. 22-23) Наказом Служби у справах дітей Киселівської сільської ради від 21.02.2025 року № 01-06/19 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування в сім`ю родичів, знайомих, або інших осіб» було вирішено влаштувати племінника [PERSON] у сім`ю його тітки [PERSON] . Як вбачається з Висновку №442 від 07 листопада 2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно її дитини [PERSON] , [INFO] то з метою захисту прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Семенівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 107-108) В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні до сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність у сина необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст..18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..6 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст..8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст..ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, тому підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved