Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту від 11 травня 2023 року в розмірі 27 800 грн. 29 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11 травня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби в сумі 4 000 грн 00 коп на строк 360 днів із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,99% в день. Свої зобов`язання ТОВ «Слон Кредит» виконало. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та у строки і на умовах, передбачених договором. Однак свої зобов`язання за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» [PERSON] не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 27 800 грн 29 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 3 999 грн 99 коп та заборгованість за процентами в розмірі 23 800 грн 30 коп. 27 червня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» передало ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», який був укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . У добровільному порядку заборгованість за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» [PERSON] погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» змушене звернутися з позовом до суду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 24). Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився. У своїй позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» зазначило про розгляд справи без участі його представника, а також, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 12). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.98-99), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19.. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений електронний договір № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (а.с. 84-87). Згідно п. 9.6. вишевказаного договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Договір № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 637 (а.с. 87 зв.). За умовами договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року [PERSON] був наданий кредит в розмірі 4 000 грн 00 коп. Кредит був наданий на строк на 360 днів. (п.п. 1.3., 1.4. договору). За користування кредитом сторони погодили, що тип процентної ставки - фіксований та позичальник сплачує стандартну процентну ставку у розмірі 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п 1.4 договору (п.п. 1.5, 1.5.1) Орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85 % річних (п.. 1.7.1). Згідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441 11хх хххх 4975. Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» виконало (а.с. 80, 105). Відповідно до п. 5.1. зазначеного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п. 5.3. договору. Однак взяті на себе за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року зобов`язання [PERSON] не виконував. Станом на 27 червня 2025 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Слон Кредит» становила 27 800 грн 29 коп та включала в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 3 999 грн 99 коп і заборгованість за процентами в розмірі 23 800 грн 30 коп (а.с. 78 зв). Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 27 червня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» був укладений договір факторингу № 27062025 (а.с.51-54). Пунктом 1.1. вищевказаного договору факторингу передбачено, що за цим договором Фактор ( ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ТОВ «Слон Кредит») (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2. договору факторингу). Згідно п. 3.3 договору факторингу ціна продажу за договором становить 3 750 423 грн 44 коп. ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Слон Кредит» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року суму 3 750 423 грн 44 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 7210 від 01 липня 2025 року (а.с. 17). Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року був підписаний ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» і ТОВ «Слон Кредит» 27 червня 2027 року (а.с. 59 зв). Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», укладеним 11 травня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] на загальну суму 27 800 грн 30 коп, яка включала в себе заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 3 999 грн 99 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 23 800 грн 30 коп (а.с. 78-79). Про зміну кредитора за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року [PERSON] .Вбув повідомлений шляхом направлення йому ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» листа на адресу його електронної пошти (а.с. 74). Проте [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за договором № 1050351 № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року, ні ТОВ «Слон Кредит», ні ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» слід стягнути заборгованість за договором № 1020070 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 11 травня 2023 року на загальну суму 27 800 грн 29 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 3 999 грн 99 коп та заборгованість за процентами в розмірі 23 800 грн 30 коп. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 13зв). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 00 коп (а.с. 13 зв). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» прохає стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. професійної правничої допомоги суду надані: договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року (а.с.14зв-15), свідоцтво про право на заняття адвокатом Столітнім М.М. адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року (а.с. 18зв), ордер про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 71); акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.77), заявка на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.82). Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved