Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року у розмірі 30 907 грн 75 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 02 лютого 2022 року між АТ «Альфа-Банк», яке у подальшому змінило найменування на АТ «Сенс Банк», та [PERSON] була укладена угода про надання споживчого кредиту № 501425592. За умовами вказаної угоди [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби. В свою чергу відповідач брав зобов`язання в порядку та на умовах, визначених вказаною угодою, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також комісії та інші, передбачені зазначеною угодою, платежі в строки та на умовах, які визначені вказаною угодою. Однак свої зобов`язання за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року [PERSON] не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 березня 2025 року за ним утворилася заборгованість в сумі 30 907 грн 75 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 000 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 8 308 грн 25 коп та заборгованість за комісією у розмірі 11 599 грн 50 коп. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд справи призначений на 05 січня 2026 року на 08 год. 00 хв. (а.с. 48). Представник позивача - АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві АТ «Сенс Банк» зазначило, про розгляд справи без участі його представника, а також, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 51-54), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що 02 лютого 2022 року між АТ «Альфа-Банк», яке у подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк» (а.с. 31 зв.), та [PERSON] була укладена угода про надання споживчого кредиту № 501425592. Вказана угода була підписана [PERSON] одноразовим ідентифікатором (а.с. 14-15). За угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби в розмірі 11 000 грн 00 коп, із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 23,99 % річних (фіксована процентна ставка). Визначено, що комісія за обслуговування кредиту становить 2,85 % від суми кредиту, зазначеної в Оферті. Кредит був наданий на строк 60 місяців до 02 лютого 2027 року (а.с. 14). Свої зобов`язання за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року АТ «Альфа-Банк» виконало (а.с.26). Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За умовами угоди про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року [PERSON] брав на себе зобов`язання погашати заборгованість за вказаною угодою відповідно до Графіку платежів та вносити обов`язковий платіж в розмірі, який визначений графіком платежів по 629 грн 89 коп в строк до 02 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення заборгованості (а.с. 11зв-12). Однак свої зобов`язання за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року [PERSON] не виконував належним чином (а.с. 17-26), у зв`язку з чим станом на 26 березня 2025 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 30 907 грн 75 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 000 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 8 308 грн 25 коп, та заборгованість за комісією у розмірі 11 599 грн 50 коп ( а.с. 16 зв.). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 361/3222/19, від 07 березня 2024 року у справі № 487/3170/22 викладено правові висновки, згідно яких, належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. 11 квітня 2025 року АТ «Сенс Банк» за місцем реєстрації відповідача [PERSON] (а.с. 47) та адресою, вказаною відповідачем при укладенні угоди про надання споживчого кредиту: [ADDRESS] , була направлена вимога щодо виконання договірних зобов`язань за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року та погашення заборгованості в розмірі 30 907 грн 75 коп у добровільному порядку протягом 30 календарних днів з дня отримання вказаної вимоги банку (а.с. 27-30). Однак у добровільному порядку заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року [PERSON] сплачена не була. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Сенс Банк» слід стягнути заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 501425592 від 02 лютого 2022 року, яка утворилася станом на 26 березня 2025 року, в розмірі 30 907 грн 75 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 43). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21 та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. АТ «Сенс Банк» прохає стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 026 грн 36 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання професійної правничої допомоги, суду надані: договір про надання послуг № 1006, укладений 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» (а.с. 35-38); довіреність № 024539/25 від 02 липня 2025 року, за якою АТ «Сенс Банк» уповноважує адвоката Цимбала В.І., який діє на підставі договору № 1006 від 28 січня 2025 року, представляти інтереси АТ «Сенс Банк» (а.см.39), свідоцтво про право на заняття адвокатом Цимбалом В.І. адвокатською діяльністю серії ВА № 1287 від 22 січня 2021 року (а.с. 40). Згідно п. 1.1. договору про надання послуг № 1006, укладеного 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» замовник (АТ «Сенс Банк») замовляє, а виконавець (АО «СмартЛекс») зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та (або) спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. . Пунктом 3.1. вищевказаного договору передбачено, що сторони погодили, що за надання послуг передбачених п. 1.1.1 та п. 1.1.2 цього договору, замовник сплачує на окристь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн 00 коп; - за отримання рішення суду 225 грн 00 коп; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. (а.с.36) Таким, чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи складають 3 026 грн 26 коп (375 грн 00 коп +225 грн 00 коп + 2 426 грн 26 коп (30 907 грн 75 коп х 7,85 %)). За таких обставин суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3 026 грн 26 коп. Саме така сума, на думку суду, відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: approved