Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Представник органу опіки і піклування Служба в справах дітей Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області подала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 12.12.2025 року № 225 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , та просить розглядати справу у відсутності представника селищної ради. Суд ухвалив залучити до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Служба в справах дітей Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій. Відповідач викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з`явився в судове засідання. Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Законний представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що її син [PERSON] є особою з інвалідністю - дитиною - інвалідом. З семимісячного віку дитини відповідач не бере жодної участі у вихованні дитини, не проявляє до неї любові, не піклується про неї. Відповідач сплачує аліменти за рішенням суду, але на даний час має заборгованість по сплаті аліментів за два місяці. Він взагалі сплачує аліменти один раз на рік. Відповідач дитину не навідує, не бере жодної участі в житті дитини, не займається вихованням, не надає матеріальної допомоги у зв`язку з важким захворюванням дитини, яка має проблеми - з харчуванням, хлопчика потрібно годувати лише шприцом, йому необхідні специфічні продукти. Знаючи такий стан здоров`я дитини, відповідач за всі десять років один раз через свого батька передав льодяники і якісь солодощі для дитини, знаючи, що дитина фізично не може споживати таку їжу. Відповідач не телефонує до неї, не турбується про дитину, не вітає з днем народження та святами. Один раз за всі десять років відповідач хотів побачити дитину. Вони були в реабілітаційному центрі в місті Чернівці і вона про це повідомила відповідачу, який також на той час був у місті. Вони з дитиною його чекали, але він так і не прийшов до дитини. Через це вона була вимушена звернутися до суду, оскільки відповідач має бути позбавлений батьківських прав. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що відповідача [PERSON] він з дитиною бачив востаннє приблизно десять років тому. Він часто буває в господарстві [PERSON] , оскільки її теперішній чоловік інколи допомагає йому з ремонтом техніки і жодного разу не бачив відповідача. Зі слів [PERSON] відповідач не допомагає дитині матеріально, не виховує її, дитиною повністю займається лише вона. Зокрема він часто від неї дізнавався, що вона їздить з дитиною на реабілітацію в місто Чернівці і жодного разу не чув про допомогу рідного батька дитини. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що відповідача [PERSON] він не знає, тому що ніколи не бачив у сім`ї [PERSON] , з якою вони є кумами. Дитиною повністю опікуються та займаються її вихованням [PERSON] та її теперішній чоловік. Зі слів [PERSON] йому відомо, що відповідач не допомагає дитині матеріально, не виховує її, дитиною повністю займається лише [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини - позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 14.02.2018 року по справі № 717/1523/17. Відповідач не займався та не займається вихованням своєї дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, а також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується, довідкою Перковецького старостинського округу №16 Дністровського району Чернівецької області № 123 від 04 листопада 2025 року, висновком органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 12.12.2025 № 225 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його сина [PERSON] , [INFO] , показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, Згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі № 717/1523/17 з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , проте відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем Кельменецького ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області . Дитина [PERSON] є дитиною - інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , в якому законим представником зазначена лише мати дитини [PERSON] , [INFO] . З висновку ЛКК №384 від 24.08.2022 року вбачається, що дитина [PERSON] [INFO] , як дитина - інвалід потребує постійного стороннього догляду та підлягає отриманню соціальної допомоги на 5 років. З протоколу обласної ЛКК № 437 від 15.10.2025 року дитина [PERSON] [INFO] , як дитина - інвалід потребує періодичної медичної реабілітації. З характеристики старости Перковецького старостинського округу Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 04.11.2025 року вбачається, що [PERSON] виключно позитивно характеризується за місцем проживання і вона та її чоловік виховують двох неповнолітніх дітей. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що чоловіком [PERSON] є [PERSON] . За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Своєю бездіяльністю відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є і примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу виховання дитини. Суд погоджується з позицією служби в справах дітей Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області та вважає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Даний висновок узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». У зв`язку з незадовільним станом здоров`я дитини [PERSON] , який не здатний висловити свою думку, в судовому засіданні відсутня можливість з`ясування думки дитини щодо позбавлення батьківських прав відповідача. В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджували ту обставину, що він на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки, відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що вина відповідача полягає в його повній бездіяльності щодо виховання свого сина [PERSON] , тобто свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. З моменту відкриття провадження в даній справі відповідач жодного разу не був присутній в судових засідання, не подавав особисто заяв та клопотань по справі, відповідач не вжив жодних заходів щодо можливості поспілкуватися або побачитися з дитиною. Мати дитини не обмежувала участь відповідача у спілкуванні з дитиною та не чинила йому перешкоди у можливості спілкування та виховання дитини, в тому числі з моменту відкриття провадження в даній справі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] , поданий законним представником [PERSON] , до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Служба в справах дітей Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав слід задовольнити повністю. Суд вважає, що слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 1211 гривень 20 копійок судових витрат у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 141, 150, 164-166, 179-183,184,185 СК України,

Outcome: approved