Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказував , що 28 вересня 2003 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради між сторонами зареєстровано шлюб. В шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб і очевидним є стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач і Відповідач не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не живуть однією сім`єю; протягом тривалого часу не проживають разом, подальше сімейне життя є неможливим, оскільки шлюб існує лише формально. Втрачено повагу до індивідуальності, звичок та уподобань; неможливе спільне забезпечення фізичного та духовного розвитку, прояву своїх здібностей та на створення умов для праці та відпочинку. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачкою неможливе. Просив винести рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Представник позивач в адресованій суду заяві позов підтримує в повному обсязі, просила розглядати справу у їх з позивачем відсутність. На примирення позивач з відповідачкою не погоджується. У судове засідання відповідачка не з`явилася. За її клопотанням двічі розгляд справи відкладено. Статтею 6 Європейської Конвенції гарантує про захист прав людини і основоположних свобод права іншої сторони на справедливий суд. Оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності сторін . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, спільно господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини . Ухвалою суду від 19 червня 2025 року за клопотанням відповідачки надано строк на примирення чотири місяців. Під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Однак сторони не досягли згоди щодо збереження шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ч.7 ст. 240 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Основна ціль примирення подружжя-збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. Примирення використовується як запобіжна процедура на стадії зародження спору у подружжя та з метою уникнення розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та судом сторонам надано максимальний строк для примирення судом , однак вони не примирилися , відмова в задоволенні позову про розірвання шлюбу буде фактично примушенням позивача до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може та шлюб підлягає розірванню, а позов підлягає до задоволення . На підставі ст.ст. 110, 112-114 СК,

Outcome: approved