Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] пеню за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 46448,81 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 06.09.2022, сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивач стверджує, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/1794/22 постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від 07.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, 30.08.2022 державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьмичем М.А. відкрито виконавче провадження №69720133 щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19.09.2024 борг відповідача становить 46448,81 грн, за період з 07.06.2022 по вересень 2024 року. За таких обставин, позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення пені за несплату аліментів в сумі 46448,81 грн. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просить суд взяти до увагу ту обставину, що короткочасні прострочення зі сплати чергового платежу виникли за відсутності вини платника. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу, з 2022 року по даний час значно змінився майновий стан та стан його здоров`я, а саме з 21.03.2023 останній є особою з інвалідністю. Вказує, що за період з 2022 року по дату розгляду справи мала місце неодноразова госпіталізація: з 14.10.2024 по 23.10.2024, з 15.05.2024 по 23.05.2024, з 08.11.2023 по 16.11.2023, з 31.07.2023 по 23.08.2023, з 01.03.2023 по 10.03.2023, з 16.01.2023 по 26.01.2023, 10.12.2022 по 29.12.2022, з 31.10.2022 по 11.11.2022, 12.09.2022 по 27.09.2022, що підтверджується епікризами долученими до відзиву. Стверджує, що необхідність лікування, факт перебування на стаціонарному лікуванні та пов`язані із цим витрати слугували причиною відсутності можливості сплачувати аліменти у періоди зазначені у розрахунку, виданому державним виконавцем. Крім того, усі заходи з обстеження, лікування та відновлення потребували та потребують матеріальних витрат. Водночас, поряд із погіршенням стану здоров`я, відповідач є особою не працевлаштованою та має доходи виключно від здачі в оренду майна в розмірі 2000,00 грн та виплати державної соціальної допомоги інвалідам 3 групи в розмірі 2361,00 грн. Отже, після сплати аліментів у розпорядженні відповідача з отриманих доходів залишається мізерна сума. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №69720133 від 19.09.2024 №62146, максимальний період прострочення було допущено до 3х місяців. За вищевказаних обставин, відповідач просив суд взяти до уваги, що за першої ж можливості борг відразу гасився, а станом на дату розгляду справи борг по сплаті аліментів відсутній повністю. Вважає, що нарахування пені і віднесення липня, серпня та вересня 2022 року до періоду прострочення сплати аліментів є необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи №570/1794/22 вбачається, що [PERSON] 15.08.2022 звертався із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що дитина проживає переважну кількість часу з ним та між батьками наявний спір про місце проживання дитини, доказом чого є матеріали справи №570/1794/22 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, яка перебувала в провадженні судді Остапчук Л. В. До участі у справі №570/1793/22 було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Стверджує, що визначальним є той факт, що дитина не проживала з матір`ю. В зв`язку із тим, що [PERSON] вчинила дію несумісну з продовженням подружнього життя та не гідну, на переконання [PERSON] , достойного виховання матері, про що вказано у рішенні суду у справі №570/1793/22, дитина проживала більшість часу з відповідачем, копію заяви [PERSON] від 14.07.2022 у справі №570/1793/22 долучено до відзиву. Від представника позивача адвоката Курис О.С. надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, був зроблений у відповідності до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/697/21. Окрім того у розрахунку, стосовно періодів, в яких розмір пені перевищував розмір заборгованості, розмір пені був зменшений до розміру заборгованості з відповідною приміткою. Вказує, що у відзиві відповідач зазначає, що в нього значно змінився майновий стан з часу розірвання шлюбу так, дійсно за період з 06.09.2022 (дату винесення рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем) майновий стан відповідача значно покращився. Такий висновок можна зробити з того, що 14.09.2022 відповідач на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, серії та номер 1460 набув у власність житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 121,4 га, за адресою [ADDRESS] , котрий розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:039:0263. Так, згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості сформованої станом на 02.01.2025, оціночна вартість об`єкта оцінки Житлового об`єкта за адресою [ADDRESS] становить 3 млн 209 тисяч 172 грн 31 коп. Окрім того, згідно матеріалів виконавчого провадження № 697201, у серпні 2023 року, відповідачем було придбано автомобіль марки AUDI SQ8 2023 року випуску, ринкова вартість якого складає близько 120 тисяч доларів більш ніж 5 млн гривень. Представник відповідача зазначає, що розрахунки приводяться орієнтовні, та не потребують деталізованої визначеності вартості придбаних активів, а лише вказують на факт покращення майнового стану відповідача. Крім того, у період з 12.09.2022 по 27.09.2022, згідно доданого епікризу відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в «Обласному центрі артрології та відновленого лікування» КНП «ЦМЛ» РМР м. Рівне. Одночасно з цим, 14.09.2022 відповідач уклав договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, та зареєстрував право власності у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Тетяни Василівни. В подальшому, у період з 10.12.2022 по 29.12.2022, відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні в «Обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрологіїї» КП «РОКЛ ім. Ю.Семенюка» РОР. Проте, 12.12.2022, відповідач уклав договір купівлі-продажу № 2940 земельної ділянки, та зареєстрував право власності у приватного нотаріуса Рівненського районного округу Деренько Романа Івановича. Вище зазначене на думку сторони позивача нівелює доводи відповідача про те, що у період перебування на стаціонарному лікуванні у нього була відсутність можливість вчасно сплачувати аліменти. Окрім того, під час придбання майна у власність відповідачем, як покупцем сплачувались обов`язкові платежі: державне мито, пенсійний збір та плата за вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так здійснюючи покупку нерухомості, поряд з тим не сплачуючи аліменти, відповідач ставив свої права вище за інтереси дитини. На підставі численних звернень відповідача до медичних закладів, останньому встановлена третя група інвалідності. Проте, інвалідність не може стати причиною відмови в укладенні трудового договору або в просуванні по службі працівника, переведення без його згоди на іншу роботу, звільнення з ініціативи роботодавця (хіба що інше передбачено у висновку медико-соціальної експертизи - МСЕ). Разом з тим, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 904659, відповідачу протипоказана важка фізична праця в умовах навантаження на верхню кінцівку. Доказів відмови відповідачу у працевлаштуванні через стан здоров`я не надано. Відсутність недостатнього постійного заробітку не може розглядатися як підстава звільнення від відповідальності за прострочення сплати аліментів. 24.09.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Коноваловою А.В. подано заяву про визнання позову. Зі змісту заяви слідує, що у зв`язку із регулярним перебуванням на стаціонарному лікуванні та проходженням амбулаторного лікування, наслідком чого стало призначення відповідачу інвалідності, відповідач не визнає в повній мірі вимоги позивача щодо нарахування пені. Так, протягом спірних періодів відповідач неодноразово перебував під медичним наглядом та був обмежений у фінансових можливостях через погіршення стану здоров`я, що підтверджується відповідними медичними довідками. Значна частина коштів була спрямована на лікування, включаючи стаціонарне та амбулаторне, а також закупівлю необхідних медикаментів. Відповідач вважає, що ці обставини мають бути враховані судом як поважна причина затримки або неможливості повної та своєчасної сплати аліментів, що унеможливлює нарахування пені за відповідні періоди. Крім зазначеного, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, відповідач не визнає нарахування пені в період з 01.07.2022 по 01.10.2022 в тих підстав, що ухвалою від 28.09.2022 у справі № 570/1794/22, розглянувши клопотання заявника про залишення заяви без розгляду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою [PERSON] до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, задоволено. Ухвала від 28.09.2022 у справі № 570/1794/22 набрала чинності 14.10.2022. З дати постановлення ухвали правовідносини припинили бути спірними, Відповідач прийняв обов`язок і сплатив аліменти 01.10.2022. Розмір пені нарахований позивачем за період з 01.07.2022 по 01.10.2022 складає 2308,45+1923,71+912,33+160,06+2885,56= 8190,11 грн. Водночас, з урахуванням того, що дійсно відповідачем було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки 12.12.2022 та договір купівлі-продажу авто 17.08.2023, відповідач визнає вимоги про стягнення пені по сплаті аліментів за період грудень 2022 у розмірі 3102,75 та серпень 2023 у розмірі 2885,56, всього 5988,31 грн. При цьому, відповідач наголошуючи на своїй повазі до рішень суду підтверджує свою готовність надалі сумлінно виконувати свої зобов`язання. Однак, зважаючи на складні обставини, що мають місце у його житті, у тому числі через тривале лікування, відповідач просить врахувати ці обставини під час розгляду справи щодо нарахування пені за окремі періоди та ухвалити судове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачки в розмірі 5988,31 грн. 24.09.2025 від представника позивача адвоката Курис О.С. надійшла заява, в якій вказано, що під час розгляду даної справи були спроби неодноразового врегулювання спору мирним шляхом, так, зокрема стороною позивача було запропоновано до підписання мирову угоду - сторона відповідача спочатку висловила згоду з такими умовами, однак пізніше не погодилась на запропоновані умови. До підписання була запропонована сума передбаченої неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 35 тисяч гривень, що є меншою ніж заявлені позивачем вимоги на суму 46 448,81 грн. Окрім того, під час судових засідань, а саме вступних слів представників, спірним періодом нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів, був лише період до пред`явлення виконавчого документу до виконання. Тобто період з 07.06.2022 по 30.08.2022. З урахуванням цього, сума нарахованої неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.09.2022 по 01.07.2024 становить 41 107,05 грн. Крім того, представник відповідача 24.09.2025 подала заяву до суду про визнання позову, в частині задоволення позовних умов в розмірі 5988,31 грн, обґрунтувавши це тим, що до задоволення підлягають лише позовні вимоги щодо стягнення пені за період грудня 2022 року та серпня 2023 року, з урахуванням того, що саме в цих місяцях відповідачем було здійснено покупку земельної ділянки та автомобіля. Сторона позивача не може не погодитись з доводами викладеними в даній заяві, зокрема із підстав, котрі були вже викладені раніше в позові та відповіді на відзив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 09:00 год. 15.11.2024. 15.11.2024 у зв`язку із перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 30.12.2024. 30.12.2024 у зв`язку із неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 21.01.2025. 21.01.2025 у зв`язку із поданням відповідачем заяви про відкладення розгляду справи розгляд справи відкладено на 25.03.2025. 25.03.2025 у зв`язку із перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 30.04.2025. 30.04.2025 та 15.05.2025 у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування судові засідання відкладено. У судовому засіданні 23.05.2025 оголошено перерву до 20.06.2025. 20.06.2025 у зв`язку із перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 08.07.2025. 08.07.2025 судове засідання було відкладено на 24.09.2025. 24.09.2025 та 20.11.2025 судові засідання відкладено. 05.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2017, шлюб розірвано в судовому порядку 06.09.2022. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2008 року. 08.07.2022 Рівненським районним судом Рівненської області у справі №570/1794/22 за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 07.06.2022 до досягнення дитиною повноліття. 15.08.2022 відповідач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ справа №570/1794/22, провадження 2-н/570/365/2022. Оскільки суд, не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (Постанова КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23)), судом було перевірено аргументи відповідача [PERSON] щодо подання ним заяви про визнання судового наказу таким що не підлягає розгляду та результати розгляду такої заяви. Судом було отримано інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень про те, що 23.08.2022 року таку заяву [PERSON] про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (судовий наказ справа №570/1794/22, провадження 2-н/570/365/2022), призначено до судового розгляду на 29.08.2022 року. У вересні 2022 року від заявника [PERSON] надійшла заява про залишення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (судовий наказ справа №570/1794/22, провадження 2-н/570/365/2022) без розгляду. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області така заява [PERSON] залишена без розгляду. 30.08.2022 державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьмичем М.А. відкрито виконавче провадження №69720133 щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу. 19.09.2024 державним виконавцем Рівненським ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено та надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №69720133 за період з 07.06.2022 по вересень 2024 року. Станом на 01.10.2024 заборгованість по аліментам становить 3103, 00 грн. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 13.04.2023 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №904659 відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи. Відповідно до довідки №2229/05-09/24 від 01.11.2024 [PERSON] отримав за період з березня 2023 року по жовтень 2024 року 43255,16 грн державної соціальної допомоги інвалідам 3 групи. Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] підтверджується, що останній у період з 17.12.2007 по 07.02.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.04.2024 підтверджується, що [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року отримував доходи від надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в лізинг, оренду для ТОВ «Лізинг Фармація», [PERSON] , ТОВ «Вейп Хаб» та соціальні виплати від Управління соціального населення Рівненської державної адміністрації. Долученими до матеріалів справи виписками-епікризами із медичної карти стаціонарного хворого КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня імені Михайла Вереги» Клеванської селищної ради підтверджується, КП «РОКЛ ім. Ю.Семенюка» РОР, КНП Міська лікарня №2, КНП «ЦМЛ» РМР м. Рівне, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 12.09.2022 по 27.09.2022, з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 10.12.2022 по 29.12.2022, з 16.01.2023 по 26.01.2023, з 01.03.2023 по 10.03.2023, з 31.07.2023 по 23.08.2023, з 08.11.2023 по 16.11.2023, з 14.10.2024 по 23.10.2024, з 15.05.2024 по 23.05.2024. Згідно епікризу №12109 КНП «ЦМЛ» РМР м.Рівного [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.09.2022 року по 27.09.2022 року з діагнозом: Посттравматичний деформуючий артроз правого плечового суглоба ІІІ ст., деформуючий артроз правого ключично-акроміального зчленування ІІ ст. Травматичний розрив суглобової губи лопатки. Субакроміальний конфлікт. Комбінована привідна та ротаційна контрактура правого плечового суглоба, боловий синдром, виражене порушення функції правої верхньої кінцівки. Остеохондроз, деформуючий спондильоз грудного і поперекового відділів хребта. Також матеріали справи містять квитанції про оплату проведених медичних процедур. Згідно епікризу КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Ю.Семенюка» «Обласний центр ортопедії, травматології та вертебрології» [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.10.2022 року по 11.11.2022 року з діагнозом: Пошкодження зв`язково-капсулярного апарату правого плечового суглобу ІІІ ст., деформуючий артроз правого ключично-акроміального зчленування ІІ ст. Хондроматоз правого плечового суглобу…Поширений остеохондроз, дефлоспиндельоз, спондилоартроз. Протрузія м/хр диску, стійкий больовий та м`язево-тонічний с-ми». Згідно епікризу КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Ю.Семенюка» «Обласний центр ортопедії, травматології та вертебрології» [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.12.2022 року по 29.12.2022 року з діагнозом: Поширений остеохондроз, дефлоспиндельоз, спондилоартроз. Протрузія м/хр диску, стійкий больовий та м`язево-тонічний с-ми. Пошкодження зв`язково-капсулярного апарату правого плечового суглобу ІІІ ст., деформуючий артроз правого ключично-акроміального зчленування ІІ ст. Хондроматоз правого плечового суглобу. Комбінована контрактура правого плечового суглобу, диску. Стійкий больовий синдром». Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №135 [PERSON] , [INFO] , останній перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні №2 Рівненської міської ради з 16.01.2023 по 26.01.2023 року, з діагнозом: «Остеохондроз, дефспондельоз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта., Пошкодження зв`язково-капсулярного апарату правого плечового суглобу ІІІ ст., деформуючий артроз правого ключично-акроміального зчленування ІІ ст. Хондроматоз правого плечового суглобу, післятравматична невропатія проксимальних аксонів правого плечового сплетення, стійкий больовий синдром, виражене порушення функції правої верхньої к-ки». Згідно епікризу з історії хвороби №678/156 КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня імені М.Вервеги», щодо [PERSON] , [INFO] , останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.03.2023 року по 10.03.2023 року з діагнозом: Післятравматичний ДОА правого плечового суглобу ІІІ ст. ДОА правого ключично-акроміального суглобу ІІ ст. Травматичний розрив суглобової губи лопатки. Субакроміальний конфлікт, стадія загострення. Комбінована контрактура правого плечового суглобу з больовим синдромом при рухах. Виражене порушення функції правої верхньої кінцівки. Рекомендовано: лікування в реабілітаційних відділеннях, оперативне лікування ушиття губи плечового суглоба. Згідно виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №11221 [PERSON] , [INFO] , останній перебував на лікуванні в КП «РОКЛ ім.Ю.Семенюка» РОР з 31.07.2023 року по 23.08.2023 року, Діагноз: післятравматичний дефартроз правого плечового суглобу ІІІ ст., дефартроз правого ключично-акроміального зчленування ІІ ст. Застаріле пошкодження зв`язково-капсулярного апарату правого плечового суглобу. Хондроматоз, комбінована контрактура. Поширений остеохондроз, дефспондильоз, спондилоартроз, протрузія м/хр дисків Th3, L4-S1, стійкий больовий та м`язево-тонічний с-ми. Рекомендовано: спостереження травматолога, невролога за місцем проживання, уникати надмірних навантажень та переохолоджень, санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування. Згідно епікризу з історії хвороби №3570 КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня імені М.Вервеги», щодо [PERSON] , [INFO] , останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.11.2023 року по 16.11.2023 року з діагнозом: Післятравматичний ДОА правого плечового суглобу ІІІ ст. ДОА правого ключично-акроміального суглобу ІІ ст. Травматичний розрив суглобової губи лопатки. Субакроміальний конфлікт, стадія загострення. Комбінована контрактура правого плечового суглобу з больовим синдромом при рухах. Виражене порушення функції правої верхньої кінцівки. Рекомендовано: лікування в реабілітаційних відділеннях, медикаментозне лікування. Згідно епікризу з історії хвороби №1596 КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня імені М.Вервеги», щодо [PERSON] , [INFO] , останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.05.2024 року по 23.05.2024 року з діагнозом: Післятравматичний ДОА правого плечового суглобу ІІІ ст. ДОА правого ключично-акроміального суглобу ІІ ст. Травматичний розрив суглобової губи лопатки. Субакроміальний конфлікт, стадія загострення. Комбінована контрактура правого плечового суглобу з больовим синдромом при рухах. Виражене порушення функції правої верхньої кінцівки. Рекомендовано: лікування в реабілітаційних відділеннях, оперативне лікування ушиття губи плечового суглоба, медикаментозне лікування. Згідно епікризу з історії хвороби №3363/371 КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня імені М.Вервеги», щодо [PERSON] , [INFO] , останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2024 року по 23.10.2024 року з діагнозом: Післятравматичний ДОА правого плечового суглобу ІІІ ст. ДОА правого ключично-акроміального суглобу ІІ ст. Травматичний розрив суглобової губи лопатки. Субакроміальний конфлікт, стадія загострення. Комбінована контрактура правого плечового суглобу з больовим синдромом при рухах. Виражене порушення функції правої верхньої кінцівки. Рекомендовано: лікування в реабілітаційних відділеннях, оперативне лікування ушиття губи плечового суглоба, тейпування правого плечового суглобу, медикаментозне лікування. Бланком замовлення №9675722 від 02.05.2024, фіскальними чеками від 18.01.2022, від 02.09.2022 підтверджується, що відповідач здавав аналізи в медичній лабораторії та проходив медичні обстеження. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власносі на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який міститься в матеріалах справи, 14.09.2022 року [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки від 14.09.2022 року, зареєстрував право власності на житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 121,4 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови) - кадастровий номер 5610100000:01:039:0263, площею 0,015 га. Також, 12.12.2022 року [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 12.12.2022 року, зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,0045 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі - кадастровий номер 5624655400:02:018:0833. 17.08.2023 між ФОП [PERSON] (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №7877123/1/021716, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки AUDI, модель SQ8, 2023 року випуску, чорного кольору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 30000,00 грн. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 25.03.2025 ФОП [PERSON] , основний вид діяльності: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, припинив підприємницьку діяльність 07.02.2020 року. Згідно свідоцтва про народження від 14.07.2008 року, яке видане Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області, [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис за №86. Судом було досліджено виписки за договором б/н за період 01.06.2023-01.05.2023 року [PERSON] з АТ КБ «Приват Банк» щодо обігу грошових коштів та витрат за вказаний період. Стислий виклад позицій сторін у справі та їх представників у судових засіданнях. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 46448 грн 81 коп, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн, зазначивши, що дитина постійно проживає з матір`ю, а відповідач доказів добровільного утримання дитини за період червеньсерпень 2022 року не надав. Представник відповідача у судовому засіданні просила долучити до матеріалів справи свідоцтво про народження дитини від попереднього шлюбу та пояснила, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з вини відповідача, оскільки погіршився його стан здоров`я, він не працює та потребує лікування, а його доходи обмежуються незначними сумами від оренди житла та соціальною допомогою. Водночас зазначила, що придбання відповідачем нерухомого майна та автомобіля було здійснено за рахунок заощаджень від попередньої підприємницької діяльності. Крім того, представник відповідача наголосила на тому, що [PERSON] добровільно утримує дитину від попереднього шлюбу та у разі задоволення даного позову можуть постраждати інтереси малолітньої доньки відповідача - [PERSON] , [INFO] , оскільки зобов`язання по сплаті пені призведе до надмірного тягара виплат, виходячи з доходу відповідача. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 №3, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням викладеного, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою ст.196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Так, сторона відповідача вказувала на ряд обставин, які, на його думку, вказують на відсутність вини відповідача у прострочені сплати аліментів, а саме, погіршення стану здоров`я, та як наслідок необхідність у лікуванні та відновленні, що потребують матеріальних витрат, встановленні групи інвалідості у зв`язку з захворюванням. Крім того, відповідач посилався на те, що через погіршення стану здоров`я не працює та отримує доходи виключно від здачі майна в оренду та виплати державної соціальної допомоги як інваліду 3 групи. 24.09.2025 року представником відповідача подано заяву про визнання позову на суму 5 988,31 грн., а саме стягнення пені по сплаті аліментів за грудень 2022 року та серпень 2023 року, тобто за місяці, в яких відповідачем було придбано нерухомість. Протягом інших спірних періодів відповідач перебував на лікуванні та був обмежений у фінансових можливостях через погіршення стану здоров`я. Крім того, відповідач не визнає перші три місяці заборгованості, оскільки такі ним оскаржувалися, шляхом подання заяви до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, представник позивачки посилалася на те, що відповідач не ставив першочергово перед собою інтереси дитини, оскільки під час перебування на лікуванні придбавав нерухомість, укладав договори купівлі-продажу майна та транспортного засобу, реєстрував своє право власності в державних органах, тобто мав також і фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Зокрема такі договори купівлі-продажу нерухомості були укладені 14.09.2022 року та 12.12.2022 року, в ті дні коли відповідач перебував на стаціонарному лікуванні. Таким чином, наведене свідчить, що відповідач переймався своїми матеріальними благами, а не благами на користь дитини. Крім того, вважає спірним період нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів був лише період до пред`явлення виконавчого документу до виконання, тобто з 07.06.2022 року по 30.08.2022 року Так, з аналізу наявних в розпорядженні суду доказів, суд приймає до уваги та погоджується з позицією представника позивачки. Судом враховується той факт, що відповідач неодноразово перебував на лікуванні, має групу інвалідності та несе матеріальні затрати на лікування. Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів. Наявність у відповідача захворювання, встановлення групи інвалідності та перебування на лікуванні самі по собі не звільняють його від виконання обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батька забезпечувати належний рівень життя дитини є безумовним, пріоритетним та не може бути поставлений у залежність від його власних майнових інтересів чи суб`єктивного розсуду щодо розпорядження коштами. При цьому суд звертає увагу на непослідовність та вибірковість позиції відповідача. Посилаючись на відсутність фінансових можливостей та складний стан здоров`я, відповідач у той самий період здійснював придбання дороговартісних об`єктів, укладаючи договори купівлі-продажу земельних ділянок, житлового будинку та транспортного засобу AUDI SQ8 2023 року випуску, реєструючи право власності, зокрема у дні свого перебування на стаціонарному лікуванні. Отже, відповідач, маючи реальну можливість виконувати аліментні зобов`язання надавав перевагу задоволенню власних майнових інтересів, а не забезпеченню потреб своєї дитини. Така поведінка суперечить принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, закріпленому сімейним законодавством. Відповідно до положень ст.180 СК України батькизобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2, 4 статті 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також, суд звертає увагу, що утримання відповідачем дитини від іншого шлюбу не може звільняти його від відповідальності за несплату аліментів. Вказані відповідачем обставини не скасовують його обов`язок утримувати своїх дітей, не звільняють від обов`язку своєчасного виконання судового наказу про стягнення аліментів. Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини. Як наслідок, необхідність утримання відповідачем дітей у другому шлюбі, не спростовує презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом від 08.07.2022 у справі №570/1794/22. Слід зазначити, що відповідач не оскаржуючи розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у встановленому законом порядку, а також не оскаржуючи дій державного виконавця, вказує на відсутність заперечень у відповідача щодо правильності нарахування заборгованості по аліментах. В матеріалах справи відсутні належні докази, що відповідач звертався до виконавчої служби щодо перерахунку заборгованості по аліментам. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що підстави ставити під сумнів здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на який позивачем нараховано неустойку (пеню), у суду відсутні. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття, у зв`язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені). Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені) суд зазначає наступне. Суд звертає увагу на те, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у період з 07.06.2022 по 30.06.2022, з липня 2022 року по вересень 2022 року, з листопада 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по квітень 2023 року, з липня 2023 року по серпень 2023 року, жовтень 2023 року, лютий 2024 року, з травня 2024 року по липень 2024 року аліменти відповідачем не виплачувалися. У жовтні 2022 року, травні, червні, вересні, листопаді, грудні 2023 року, січні, березні, квітні та серпні 2024 року відповідач сплачував аліменти в більшому розмірі, погашаючи заборгованість, що виникла з 07.06.2022. Станом на 01.10.2024 заборгованість відповідача по аліментах становила 3103,00 грн. У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21 вказано, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць. Суд погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП 69720133 та розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданих стороною позивача, разом з тим, вважає, з огляду також і на посилання представника позивача, зокрема, що початок строку нарахування пені слід відраховувати саме з вересня 2022 року, з огляду на наступне. Так, 15.08.2022 відповідач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ справа №570/1794/22, провадження 2-н/570/365/2022. У вересні 2022 року від заявника [PERSON] надійшла заява про залишення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (судовий наказ справа №570/1794/22, провадження 2-н/570/365/2022), без розгляду. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області така заява [PERSON] залишена без розгляду. Таким чином, період з червня 2022 року по вересень 2022 року фактично є спірним періодом, а тому відповідачу не може ставитися у вину виникнення заборгованості по аліментах за той період, коли він фактично оскаржував такий судовий наказ, тобто просив визнати таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням принципів справедливості та правової визначеності, суд вважає, що у період, коли відповідач реалізовував своє право на судовий захист шляхом оскарження виконавчого документа, відсутні підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді пені за прострочення сплати аліментів. Водночас саме з моменту фактичної відмови відповідача від подальшого оскарження судового наказу, а саме з вересня 2022 року, у відповідача виник безспірний та усвідомлений обов`язок щодо виконання рішення суду. Невиконання такого обов`язку після зазначеного моменту свідчить про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів. Отже, суд вважає за можливе визначити початковим строком нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів саме з вересня 2022 року. Так, розрахунок пені має здійснюватися за формулою: фактична заборгованість з аліментів, що утворилася, починаючи з вересня 2022 року наростаючим підсумком помножена на фактичну кількість днів прострочення помножена на 1%. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 справа № 572/1762/15-ц. Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + (An х 1% х Qn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц. Враховуючи правову природу пені за прострочення сплати аліментів, визначену статтею 196 СК України, суд дійшов висновку, що її стягнення має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, розумності та пропорційності. Оцінивши у сукупності тривалість прострочення, розмір заборгованості, позиції сторін, відсутність поважних причин щодо всього періоду заборгованості, а також переконливих доказів про неможливість відповідачем виконувати свій аліментний обов`язок, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 41 107,05 грн, який є, на думку суду, справедливим та забезпечує баланс інтересів сторін та відповідає найкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, у разі якщо позивача звільнено від сплати судового збору, суд стягує судовий збір з відповідача у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що ціна позову становить 46 448,81 грн, а позовні вимоги задоволено у сумі 41107,05 грн (41107,05/46448,81*100 =88,50%), з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1071,91 грн (від 1211,20 грн).

Outcome: approved