Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 372998-КС-003 про надання кредиту, що був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3702, відповідно до якого відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримав кредит у розмірі 24000 грн шляхом перерахування грошових коштів на його банківську картку, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1% за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав кошти, але умови договору належним чином не виконав, грошові кошти у визначеному договором розмірі не повернув, а здійснив лише часткову оплату в загальному розмірі 16334 грн 40 коп. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість станом на 22 червня 2025 року становить 65025 грн 60 коп., яка складається із 24000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 30240 грн сума прострочених платежів по процентах, 10425 грн 60 коп. сума заборгованості по штрафам, 360 грн сума прострочених платежів за комісією. Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 372998-КС-003 про надання кредиту від 23 жовтня 2024 року в розмірі 65025 грн 60 коп. і відшкодувати судові витрати в сумі 2 422 грн 40 копійок. За ухвалою судді від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані в зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 372998-КС-003 про надання кредиту, який підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора UA-3702, відповідно до якого відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримав кредит у розмірі 24000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на його банківську картку, строком на 24 тижні до 09 квітня 2025 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1% в день і комісії за надання кредиту в розмірі 4800 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту та залишається незмінною протягом усього строку (терміну) договору (а.с. 15-17, 18-28, 29-34, 35-37, 38-44, 53-60, 72-73). Відповідач умови зазначеного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2025 року його заборгованість, згідно з розрахунком позивача за період з 23 жовтня 2024 року по 09 квітня 2025 року становить 65025 грн 60 коп. і складається із 24000 грн заборгованість за кредитом, 30240 грн заборгованість по відсотках, 360 грн заборгованість по комісії, 10425 грн 60 коп. заборгованість по штрафам (а.с. 12-13, 14). З даного розрахунку вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено грошові кошти в загальному розмірі 16334 грн 40 коп., з яких зараховано: 10320 грн в рахунок сплати відсотків; 4440 грн в рахунок сплати комісії; 1574 грн 40 коп. в рахунок сплати неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим відповідним Законом України, в Україні введено воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. Згідно з розрахунком позивача, ним визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № 372998-КС-003 про надання кредиту від 23 жовтня 2024 року в розмірі 10425 грн 60 копійок. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредиту сплатив грошові кошти в загальному розмірі 16334 грн 40 коп., з яких 1574 грн 40 коп. позивачем було враховано в рахунок погашення заборгованості за неустойкою. Однак, враховуючи, що період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання припадає на період дії воєнного стану, то суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, то суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за договором № 372998-КС-003 про надання кредиту від 23 жовтня 2024 року в розмірі 53025 грн 60 коп., виходячи із розрахунку: 24000 грн (тіло кредиту) + 40560 грн (відсотки за користування кредитом) + 4800 грн (комісія) 16334 грн 40 коп. (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1975 грн 36 коп., виходячи з розрахунку: 53025 грн 60 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) : 65025 грн 60 коп. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial