Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивачки адвокат Железняк В.К., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 08.08.2023 серії АР №1014812, через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0675 га з кадастровим номером 2310100000:07:019:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у м. Запоріжжі померла [PERSON] , 1931 року народження, яка постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] - хрещена мама [PERSON] [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 11.04.2017 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г., зареєстрований у реєстрі за №254. Згідно вказаному заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] згідно з вимогами чинного законодавства 11.04.2017 р. склала та посвідчила у приватного нотаріуса заповіт на ім`я [PERSON] і цей заповіт не визнаний недійсним судом за позовом інших осіб, то він є діючим та таким, що підлягає виконанню. Тому спадкування належних [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] спадкоємцем [PERSON] відбувається за заповітом від 11.04.2017 р. На день смерті [PERSON] не було в живих осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині (батьків, чоловіка, дітей) внаслідок чого [PERSON] успадкував в цілому належні [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] спадкоємець [PERSON] не мешкав разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він подав 20.07.2017 р. заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Ракитянській Т.Г., яка завела спадкову справу спадкодавця [PERSON] за № 27/2017. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину у визначеному законодавством порядку та у визначені законодавством строки. До складу спадкового майна належать житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . 13.02.2019 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Т.Г. видала спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №116, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Між тим приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Т.Г. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером:2310100000:07:019:0031 за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановчих документів на земельну ділянку. Оригінали правовстановчих документів на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] втрачені. 24.12.2024 р. [PERSON] отримав примірник копії правовстановчого документу на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] : Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 2310100000:07:019:0031, розташовану за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на ім`я громадянки [PERSON] . Копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №270668 від 26.02.2008 р. лише підтверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :2310100000:07:019:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належала на момент відкриття спадщини на праві особистої приватної власності громадянці [PERSON] . Проте відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №270668 від 26.02.2008 р. позбавляє [PERSON] можливості зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що в подальшому виключає можливість оформити спадщину на земельну ділянку в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене, позивач вимушений була звернутися до суду з вище вказаним позовом. Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрите загальне провадження у цивільній справі та витребувано у Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 23, прим. 2) належним чином завірену копію спадкової справи №27/20179, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17.03.2024 витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону відповідача; витребувано у [INFO] інформацію про те, чи перебуває [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку та чи здійснений стосовно нього виклик для призову на військову службу під час мобілізації. Спадкова справа надійшла до суду 24.02.2025. 19.02.2025 представник відповідача надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою суду від 07.08.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача адвоката Железняка В.К. надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що згідно заповіту посвідченим 11.04.2017 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г., зареєстрованим у реєстрі за №254, [PERSON] , 1931 року народження, все належне їй майно, де б воно не знаходилось та із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті , заповідає [PERSON] . На час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] спадкоємець [PERSON] не мешкав разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він подав 20.07.2017 р. заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Ракитянській Т.Г., яка завела спадкову справу спадкодавця [PERSON] за № 27/2017. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г., зареєстрованим у реєстрі за №116, спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , загальною площею 67,6 кв.м, в тому числі житловою площею 41,7 кв.м., належить [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Т.Г. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером :2310100000:07:019:0031 за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановчих документів на земельну ділянку. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером:2310100000:07:019:0031, розташованої за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на ім`я громадянки [PERSON] . Копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №270668 від 26.02.2008 р. лише підтверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :2310100000:07:019:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належала на момент відкриття спадщини на праві особистої приватної власності громадянці [PERSON] . Проте відсутність оригіналу вище вказаного Державного акту позбавляє [PERSON] можливості зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що в подальшому виключає можливість оформити спадщину на земельну ділянку в нотаріальній конторі. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як передбачено ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Як передбачено п. 17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. З матеріалів справи вбачається належність земельної ділянки площею 0,0675га на праві власності [PERSON] , що підтверджується відповідним Державним актом про право власності на земельну ділянку. Проте відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №270668 від 26.02.2008 р. позбавляє [PERSON] можливості зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що в подальшому виключає можливість оформити спадщину на земельну ділянку в нотаріальній конторі. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved