Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 28 травня 2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501325410, зобов`язався в порядку та умовах, передбачених кредитним договором, повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про змінунайменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість у сумі 65 918,57 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу разом із судовими витратами на свою користь. Процесуальні дії у справі. 28 жовтня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 31 жовтня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 03 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 28 травня 2021 року [PERSON] підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501325410, яку банк прийняв, та анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту. Таким чином, між сторонами укладено електронну угоду про надання споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту - 50 000,00 грн, процентна ставка фіксована - 45% річних, строк кредитування - 24 місяці. Сторонами підписано графік платежів. Як видно з виписки з особового рахунку відповідача за період з 28 травня 2021 року по 10 квітня 2025 року [PERSON] отримав кредитні кошти та частково виконав зобов`язання. Надання банком відповідачу кредитних коштів підтверджується також меморіальним ордером № 289308005 від 28 травня 2021 року. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом. За відповідачем значиться заборгованість у розмірі 65 918,57 ( 36 163,01 грн - тіло кредиту, 29 755,56 грн - відсотки). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Як зазначає позивач, 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК» та в подальшому внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору, після підписання якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію вищезазначеного кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки з особового рахунку, докази отримання відповідачем кредитних коштів. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. За таких підстав, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, у розмірі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 441,60 грн, на підтвердження яких надано витяг з договору про надання послуг від 28 січня 2025 року №1006, укладений між АТ «СЕНС БАНК» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». За умовами договору №1006 виконавець зобов`язався надати замовнику послуги, які полягають у здійсненні від імені замовника дій щодо стягнення заборгованості з боржників (п. 1.1. договору). У преамбулі договору наведені визначення термінів, що вживаються в ньому, зокрема акту приймання-передачі реєстру боржників, акту приймання передачі справ, реєстру божників тощо. Відповідно до п. 3.1. договору про надання послуг № 1006 від за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; за отримання рішення суду - 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. З огляду на те, що до позову долучено витяг з договору про надання послуг, суд позбавлений можливості ознайомитися у повному обсязі з умовами договору. Проте, аналізуючи витяг з договору, можна дійти висновку, що передбачені умовами договору послуги надаються щодо конкретних боржників, зазначених у реєстрі боржників, акт приймання-передачі якого затверджується сторонами договору. Позивачем реєстр боржників, акт приймання-передачі реєстру боржників, акт приймання-передачі справ до позову не додано. Надані на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу докази не містять інформації, стосовно якого конкретного боржника надано послуги, вартість зазначених послуг з урахуванням розміру заборгованості, тобто не ідентифікують боржника. Таким чином, позивачем не доведено розмір витрат на правничу допомогу саме у справі за позовом до [PERSON] , а тому вони не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved