Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку відповідача щомісячно, на весь період навчання, починаючи з дня звернення до суду і до припинення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трирічного віку. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] є її батьком. [INFO] вона досягла повноліття. На даний час вона є здобувачкою вищої освіти І курсу навчально-наукового інституту менеджменту та психології ДЗВО "Університет менеджменту освіти" першого (бакалаврського) освітнього рівня, форма навчання денна, за кошти фізичних чи юридичних осіб, строк навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. У зв`язку з навчанням на денній формі, не має змоги влаштуватись на роботу, потребує матеріального утримання на оплату вартості навчання, проживання в гуртожитку, одягу тощо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 13.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.12.2025. Від відповідача 09.12.2025 на адресу суду надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу. Просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 2000 грн. щомісяця. Свої заперечення обґрунтував тим, що у нього на утриманні є двоє малолітніх дітей 2020 року народження, основне фінансове навантаження по утриманню яких несе він. Його середньомісячний офіційний дохід складає 33099,60 грн., загальні обов`язкові щомісячні витрати складають 28533 грн., фактичний залишок 4566,60 грн. В судове засідання 10.12.2025 позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно. Відповідач просив суд відкласти розгляд справи, оскільки позивачка ще не отримала його відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 10.12.2025 судове засідання відкладено до 08.01.2026 за клопотанням відповідача. В судовому засіданні 08.01.2026 року позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що раніше вона проживала з мамою, зарплата якої складає 11000 грн. Після вступу до інституту проживає в Києві в гуртожитку. До досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] , батько сплачував аліменти в сумі близько 10000 грн. на місяць, а після того перестав надавати їй матеріальну допомогу. З 2016 року з відповідачем стосунки не підтримують, останній навіть не вітав її з днем народження. Розмір аліментів у 1/4 від доходів відповідача вважає справедливим та таким, що буде достатнім їй для життя. Відповідач підтримав свої заперечення проти позову та додатково пояснив суду, що позовні вимоги визнає частково, а саме в твердій грошовій сумі не більше 3000 грн. на місяць. Дійсно, до повноліття позивачки він на підставі рішення суду сплачував аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від доходу, що останнім часом складало близько 10 000 грн. Хоча він мав підстави зменшити розмір аліментів після народження доньок ще п`ять років тому. Зараз він перебуває в новому шлюбі, має на утриманні двох малолітніх доньок, 2020 року народження. Крім того, у нього є проблеми зі здоров`ям та інші витрати. Він працює водієм, їздить у відрядження, зимою роботи менше, тому він отримує менші доходи. Його дружина працює та отримує близько 12000 грн. на місяць. Хоче сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Вважає, що якщо йому доведеться платити аліменти близько 10000 грн. на місяць, то йому не вистачить коштів на решту витрат. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] та [INFO] досягла повноліття. Її батьком є [PERSON] (відповідач), матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається зі змісту копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] батьки позивачки перебували у шлюбі між собою з 03.06.2006 по 30.11.2011 (а.с.10, 11). 10.06.2022 мати позивачки [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.12). [PERSON] працює в АТ «Укрпошта» на посаді начальника відділення зв`язку поштового та отримує щомісячний заробіток від 11627,00 грн. до 13528,78 грн., а всього протягом квітня-вересня 2025 року 73026,50 грн., що підтверджується копією довідки про доходи № 28102025/16 від 30.10.2025 (ас. 13). Таким чином її середньомісячний дохід складає 12170,58 грн. [PERSON] працює в ТОВ «Промвпровадження» на посаді водія та отримує щомісячний заробіток від 20723,47 грн. до 47817,73 грн. а всього протягом травня-жовтня 2025 року 198597,61 грн., що підтверджується копією довідки № 326 від 04.12.2025 (а.с. 44). Таким чином його середньомісячний дохід складає 33099,61 грн. 21.01.2017 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що вбачається зі змісту копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 40). [INFO] у відповідача [PERSON] народились доньки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 41) та серії [NUMBER] (а.с. 42). Відповідач [PERSON] проживає разом з дружиною та доньками в [ADDRESS] (а.с.43). Разом з тим, як вбачається із копії довідки № 18.1-29/141, виданої 06.10.2025 завідувачем відділу навчальної роботи Навчально-наукового інституту менеджменту та психології ДЗВО "Університет менеджменту освіти" Лобода Діана Вадимівна є здобувачкою вищої освіти І курсу, першого (бакалаврського) освітнього рівня. Форма навчання денна, навчається за кошти фізичних чи юридичних осіб. Строк надання освітніх послуг з 01.09.2025 по 30.06.2029 (а.с. 9). Загальна вартість платної освітньої послуги становить 132 000 грн. з яких за 2025-2026 навчальний рік 33000 грн., що вбачається з копії Договору № 32 про надання платної освітньої послуги позивачці (а.с. 15-16). Тобто вартість одного умовного місяця навчання складає 2750 грн. Відповідно до п. 6.1 Договору №07/25 від 30.08.2025 про надання платних послуг з тимчасового проживання у спеціально облаштованих приміщеннях за проживання у гуртожитку наймач ( [PERSON] ) сплачує 1200 грн. щомісячно (а.с. 19-22). Таким чином, вартість тільки навчання та проживання в гуртожитку складає на місяць 3950 грн. Мати позивачки - [PERSON] сплатила за навчання позивачки на першому курсі за перший семестр кошти в сумі 16500 грн. та за проживання у гуртожитку у вересні, жовтні та листопаді 2025 по 1200 грн. щомісяця, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 14) При вирішенні даного спору суд враховує, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Суд вважає, що підлягають критичній оцінці доводи відповідача про те, що він не має змоги надавати допомогу позивачці у розмірі більшому за 3000 грн. на місяць, оскільки його офіційний середньомісячний дохід складає 33099,60 грн., з яких він на менших доньок в місяць витрачає в середньому 21000 грн., що включає в себе витрати на харчування, одяг та взуття, садок та гуртки, дозвілля, розвиток, медичні витрати. Тобто на кожну з менших доньок відповідач на місяць витрачає в середньому 10500 грн. Крім того, відповідач несе витрати на сплату комунальних послуг, погашення кредиту, на купівлю ліків ще - 7533 грн. на місяць. Після цих витрат у відповідача фактично лишається 4566, 60 грн. на місяць, з яких він може сплачувати позивачці не більше 3000 грн. на місяць. При цьому відповідач помилково враховує при обчисленні розміру аліментів, які він згоден сплачувати позивачці, не суму його середньомісячного заробітку (доходу), а лише залишок цих коштів після понесення ним інших поточних витрат, тобто ставить необхідність сплачувати аліменти старшій доньці на останнє місце в переліку своїх витрат. Крім того, відповідач в своєму розрахунку, наведеному у відзиві на позовну заяву, не врахував доходів своєї дружини, які, як він повідомив в судовому засіданні, складають близько 12 000 грн. на місяць, і з яких також повинні покриватись витрати сім`ї відповідача на утримання дітей, на оплату комунальних послуг тощо. Разом з тим, відповідач, як батько трьох дітей, не надав суду переконливих аргументів щодо того, чому на утримання кожної з менших доньок він вважає необхідним витрачати 10500 грн. щомісяця в той час, як на старшу повнолітню доньку, яка продовжує навчання, згоден сплачувати не більше 3000 грн. на місяць. Суд вважає, що відповідач, як батько позивачки, працездатний та не позбавлений можливості матеріально її утримувати, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. При цьому суд виходить з того, що відповідач має рівні обов`язки по утриманню кожної з своїх трьох доньок. Отже, необхідність відповідача утримувати двох малолітніх доньок не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці [PERSON] , яка її потребує. Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що він не має можливості сплачувати аліменти на користь позивачки більше 3000 грн. на місяць не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. У Постанові №644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх сина (дочки) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. Суд враховує, що позивачкою не надано доказів у підтвердження необхідності отримувати аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мати, оскільки після досягнення позивачкою повноліття відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу. Доказів на спростування цього відповідач суду не надав. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи, що відповідач працездатний, не є особою з інвалідністю, наявність на утриманні інших дітей, матеріальне становище дочки, яка навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, що передбачає витрати пов`язані з навчанням, проїзд (в межах міста), придбання канцелярського приладдя, підручників та харчування під час навчання, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, суд з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи приходить до висновку, про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання повнолітньої доньки [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позивачка пред`явила позов до суду 10.11.2025 року, а отже саме з цієї дати необхідно стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на її утримання. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 807,47 грн.

Outcome: partial