Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У травні 2025 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з указаним позовом, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог станом на 17 листопада 2025 року просять: - виділити в натурі у власність [PERSON] 106/400 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами у [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на виділені приміщення; припинити право спільної часткової власності для нього на 106/400 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за вказаною адресою; - виділити в натурі у власність [PERSON] 106/400 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами у [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на виділені приміщення; припинити право спільної часткової власності для неї на 106/400 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за вказаною адресою; - виділити позивачам у користування частину земельної ділянки у [ADDRESS] наступним чином: [PERSON] 0,0204 га земельної ділянки, [PERSON] - 0,0296 га земельної ділянки за адресою (а.с. 237-240, т.1). 1.2. Позов обґрунтовано тим, що згідно з нотаріально посвідченим договором дарування частки житлового будинку від 16 грудня 2020 року [PERSON] безоплатно передала належні їй 159/400 часток у власність, а [PERSON] та [PERSON] - прийняли в дар 53/400 часток і 106/400 часток житлового будинку відповідно, з частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-5716. 1.3. Після цього [PERSON] став власником 106/400 часток будинку, оскільки раніше був власником 53/400 його частини. 1.4. Співвласниками інших частин домоволодіння є відповідачі [PERSON] , якому належить 94/400 частин цього будинку, і [PERSON] , якій так само належить 94/400 частин цього будинку. 1.5. Також, згідно з договором дарування земельної ділянки від 16 грудня 2020 року [PERSON] безоплатно передала у власність, а [PERSON] прийняв у дар 1/4 частку, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0500 га, що знаходиться у [ADDRESS] . 1.6. За час спільного користування вищевказаним будинком між співвласниками склався фактичний розподіл домоволодіння та надвірних споруд. Кожна частка, що належить співвласникам облаштовані окремим входом та самостійно обслуговується. Приміщень, якими позивачі користуються з відповідачами спільно немає. 1.7. Позивачі вважають, що частки, які кожному з них були подаровані, є відокремленими та такими, що потребують виділу в натурі. 1.8. Фактично вищевказане домоволодіння розділене на самостійні окремі частини, які довгий час використовувалися кожним із зазначених в позові сторін. Приміщення в тій частині домоволодіння, якими користуються позивачі, та приміщення які використовуються спільно відповідачами на праві спільної часткової власності - перегороджені, проведені окремі комунікації щодо кожного із співвласників окремо, у позивача та відповідача окремий вхід до приміщення (квартири). У домоволодінні нема приміщень, якими позивачі користуються спільно з відповідачами. 1.9. Щодо земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні позивачів та на якій розташований об`єкт нерухомого майна, то така в установленому законом порядку зареєстрована у Державному земельному кадастрі. 1.10. Позивачі мають окремі господарські споруди, якими вони користуються, і окреме подвір`я, що відмежоване від території подвір`я відповідачів. Таким чином, територія позивачів та відповідачів індивідуально визначена і не має спільних проходів. Фактично тривалий час існує два відокремлених домогосподарства. Таким чином в даному домоволодінні між співвласниками існує сталий і фактичний порядок користування приміщеннями у будинку, як окремими квартирами, який відповідає їх частці у власності. 1.11. Позивачі, як співвласники окремої частини спільного домоволодіння, не мають можливості самостійно розпоряджатися своєю власністю, включаючи відчуження цього майна, а також не можуть самостійно здійснити реконструкцію без згоди інших співвласників. 1.12. Водночас відповідачі не надають власної згоди на виділ частки позивачів в натурі у добровільному порядку, а намагання врегулювати конфлікт у добровільному порядку не мав результату. Такі обмеження та перешкоди зі сторони відповідачів не дають позивачам, як власникам в повній мірі реалізувати своє право приватної власності в сукупності всіх його складових: право володіння, користування і розпорядження майном. 1.13. Позивачі отримали та поділили між собою нерухомість, що розташована на земельній ділянці площею 0,0500 га, якій присвоєно кадастровий номер 7110136700:06:056:0032, і вподальшому звернулися до ФОП [PERSON] за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. 1.14. Відповідно до плану розподілу земельної ділянки площа земельної ділянки позивача [PERSON] становить 0,0296 га, [PERSON] - 0,0204 га., що є підставою для задоволення позову в цій частин, враховуючи такий висновок спеціаліста. 1.15. 14 листопада 2025 року до суду надійшла заява від [PERSON] , в якій вона позов визнає (а.с. 226, т.1). 1.16. Відзивів від відповідачів до суду не надходило. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 19 травня 2025 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надавши їй строк у сім календарних днів із дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 02 червня 2025 року продовжено [PERSON] та [PERSON] строк для усунення недоліків позовної заяви на сім календарних днів. 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 2.4. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 09 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано докази. 2.5. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 04 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано докази. 2.6. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 04 листопада 2025 позов [PERSON] , [PERSON] залишено без руху та надано позивачам строк у десять календарних днів для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині. 2.7. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.8. Представник позивача Павленко М.В. у судовому засіданні просила задовольнити позов у редакції, зазначеній у заяві про зміну предмету позову від 17 листопада 2025 року. 2.9. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. 2.10. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.2. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.3. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.4. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 3.5. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). 3.6. За приписами частин 1-4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 3.7. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. 3.8. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. 3.9. Частинами 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. 3.10. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 3.11. У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. 3.12. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 3.13. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 3.14. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 3.15. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 3.16. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 3.17. У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 3.18. Частиною 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 3.19. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України). 3.20. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. 3.21. Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. 3.22. Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 3.23. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3.24. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що відповідно до Інформаційної довідки № 442804061 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 09 вересня 2025 року співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами на [ADDRESS] є: [PERSON] у розмірі 47/400 на підставі свідоцтва про право власності від 13 липня 2011 року та 47/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 червня 2025 року, [PERSON] - 47/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 2020 року та 47/400 на підставі свідоцтва про право власності від 13 липня 2011 року, [PERSON] - 53/400 на підставі свідоцтва про право власності від 28 березня 2005 року (а.с. 152-157, т.1). 4.2. Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 16 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар 53/400 часток і 106/400 часток указаного житлового будинку відповідно, з частиною надвірних споруд. Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-5716 (а.с. 24-25, т.1). 4.3. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] : житловий будинок з прибудовами під літ. «А-І, а, а1 ,а2 , а3 , а1 каркасно - засипний, обкладений цеглою, загальною площею 170,4 кв.м, житловою площею 79,2 кв.м. та надвірними спорудами: літня кухня під літ. «В, в», сараї під літ. «Б, К», гаражі під літ. «Д, Ж», гараж з оглядовою ямою під літ. «З», погріба під літ. «Е, Е1, М», вбиральні під літ. «Г, Л», огорожа під №1-8, вигрібна яма під № 9, замощення І. 4.4. Відповідно до Інформації щодо визначення частки співвласників на домоволодіння [ADDRESS] , складеної 18 серпня 2025 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», до частки [PERSON] відносяться наступні частини домоволодіння: - 24 % житлового будинку літ. «А-1» (прим. 4-2, 4-3), погріб літ. «М», прибудова літ. «а3» (прим 4-1, 4-5), прибудова літ. «а5» (прим. 4-4), сарай літ. «Б», убиральня літ. «Л», сарай літ. «Н», навіс літ. «О», літній душ літ. П», вимощення літ. «І», хвіртка № 2, огорожа № 5, а до частки [PERSON] - 26 % житлового будинку літ. «А-1» (прим. 2-3, 2-4, 2-5, 2-6), погріб літ. «Е», прибудова літ. «а1» (прим. 2-2), прибудова літ. «а6» (прим. 2-1), гараж з оглядовою ямою літ. «З», хвіртка № 1, огорожа № 3 (а.с. 149, т.1). 4.5. Відповідно до Інформації щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна, складеного КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», складеної 18 серпня 2025 року, частки [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] можуть бути виділені в натурі у 2 об`єкти новоутвореного майна (а.с. 150-151, т.1). 4.6. Згідно з Інформаційною довідкою № 442815130 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 09 вересня 2025 року співвласниками земельної ділянки кадастровий № 7110136700:06:056:0032 площею 0,05 га на [ADDRESS] , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є: [PERSON] у розмірі 1/2 частки на підставі договору дарування від 16 грудня 2020 року, а [PERSON] - у розмірі 1/4 частки на підставі договору дарування від 16 грудня 2020 року, а також 1/4 частки на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 24 жовтня 2008 року (а.с. 158, т.1). 4.7. Відповідно до технічної документації ФОП [PERSON] із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, загальною площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦП 02.01), за адресою [ADDRESS] , яка перебуває у приватній власності гр. [PERSON] 1/2 частини та гр. [PERSON] 1/2 частини, її можна поділити на дві земельні ділянки, а саме площею 0,0204 га ( [PERSON] ) та площею 0,0296 га ( [PERSON] ), проти чого співвласники не заперечують (а.с. 50-77, т.1). 4.8. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), ФОП [PERSON] надано план розподілу земельної ділянки за зазначеною адресою (а.с. 68, т.1), а також складено каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування між співвласниками. 5. Оцінка Суду 5.1. Вирішуючи вказаний позов у межах позовних вимог, суд зауважує, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками ,і правовідносини спільної часткової власності припиняються. 5.2. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. 5.3. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). 5.4. Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. 5.5. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. 5.6. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20). 5.7. Водночас суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 23 квітня 2025 року у cправі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25). 5.8. Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку. 5.9. Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється. 5.10. Оскільки у справі, що є предметом перегляду, не установлено обставин того, що всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу спірного майна, тому суд не зобов`язаний визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. 5.11. Саме позивачі звернулися до суду з позовом про виділ належні їм частки у праві спільної часткової власності на будинок по [ADDRESS] , а тому суд робить висновок про задоволення позову в цій частині, оскільки позивачам можна виділити частини нерухомого майна на їх частку у праві спільної часткової власності, які можуть становити окремий об`єкт нерухомого майна. 5.12. Щодо вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою, то суд зауважує наступне. 5.13. Реалізація позивачами права на виділення у користування частини земельної ділянки відповідно до часток у праві власності на житловий будинок не обмежує права відповідачів у їх правомочностях щодо спірної земельної ділянки та не позбавляє їх права дійти згоди між собою щодо визначення порядку користування іншими частинами земельної ділянки або звернутися із цього питання до суду в загальному порядку. 5.14. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про наявність підстав для виділення позивачам належних їм на праві власності частин домоволодіння, а також виділення у користування частин земельної ділянки відповідно до їх часток у праві власності, як того просять позивачі, що найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved