Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.07.2014 він є виконавцем послуг з постачання централізованого опалення (теплової енергії) та гарячої води, внаслідок чого надає вказані послуги в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири №212 у вказаному будинку. Між ними встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання вказаних послуг у вказаному будинку, внаслідок чого відповідач як власник квартири є споживачем вказаних послуг. З моменту виникнення права власності на квартиру відповідач отримує від позивача вказані послуги, від яких не відмовлявся та фактично споживає їх. 16.05.2016 відповідачем був укладений з позивачем договір про надання вказаних послуг. На виконання умов вказаного договору позивач зобов`язаний як виконавець надати до вказаного приміщення відповідача житлово-комунальні послуги, а відповідач - внести оплату за вказані послуги. Заборгованість відповідача за надані послуги станом на 23.05.2025 за період з січня 2020 року по березень 2025 року (постачання теплової енергії) становить 41889,35 грн, з грудня 2019 року по березень 2025 року (постачання гарячої води) - 982,30 грн та з березня 2022 року по березень 2025 року (абонентське обслуговування) - 1967,71 грн. Однак, відповідач в добровільному порядку заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Водночас внаслідок несвоєчасного розрахунку з позивачем відповідач зобов`язаний відшкодувати втрати від інфляції у розмірі 3057,74 грн та у розмірі 140,24 грн та 3% річних у розмірі 563,02 грн та у розмірі 31,90 грн, нараховані на житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, відповідно. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 51488,12 грн з урахуванням понесених судових витрат. 30.05.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. ТОВ «Теплопостачсервіс» як виконавець здійснює надання послуг з постачання централізованого опалення і гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] . 16.05.2016 між позивачем та відповідачем укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, предметом якого є зобов`язання виконавцем своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами у будинку за адресою: [ADDRESS] , а зобов`язання споживачем своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором (п. 1, пп. 21.1 п. 21, пп. 23.1 п. 23 договору). Як вказано у договорі, відповідач є власником квартири №212 у будинку за вказаною адресою. За договором позивач є виконавцем з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач є споживачем таких послуг. Згідно з п. 11 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться щомісячно 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. За умовами п. 35 договору, вказаний договір укладається на один рік та набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. У матеріалах справи відсутні докази закінчення дії вказаного договору. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 25.08.2015 № [NUMBER] , копією витягу з реєстру від 25.08.2015 №42760666. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкрито на [PERSON] . Отже, [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс» до вказаної квартири на підставі договору про надання вказаних послуг від 16.05.2016. Згідно розрахунку заборгованість за надані відповідачу послуги за період з січня 2020 року по березень 2025 року (постачання теплової енергії) становить 41889,35 грн, з грудня 2019 року по березень 2025 року (постачання гарячої води) - 982,30 грн та з березня 2022 року по березень 2025 року (абонентське обслуговування) - 1967,71 грн. Водночас згідно з вказаним розрахунком за період з грудня 2018 року по січень 2022 року відповідачу на заборгованість за житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії та гарячої води нараховані 3% річних у загальній сумі 563,02 грн та у загальній сумі 31,90 грн, відповідно, та інфляційні втрати у загальній сумі 3057,74 грн та у загальній сумі 140,24 грн, відповідно. Станом на час подання позову відповідач не здійснює оплату за вказані послуги у повному обсязі. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15. Також у постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16 Верховний Суд виклав правову позицію, в якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як власник квартири, є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає їй позивач. Відповідач зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири, зокрема щодо постачання теплової енергії та гарячої води та абонентського обслуговування, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні житлово-комунальні послуги. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач належним чином не виконала її зобов`язання за договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати вказаних послуг, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи. Відповідачем не було надано доказів ненадання житлово-комунальних послуг або надання вказаних послуг неналежної якості, у тому числі відповідач відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем вказаних послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати. Таким чином, позивач належним чином виконує зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, внаслідок чого вимагає стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2020 року по березень 2025 року (постачання теплової енергії) у розмірі 41889,35 грн, з грудня 2019 року по березень 2025 року (постачання гарячої води) - 982,30 грн та з березня 2022 року по березень 2025 року (абонентське обслуговування) - 1967,71 грн. Водночас, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг (за постачання теплової енергії та гарячої води), враховуючи що зобов`язання відповідача є грошовим, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних в загальному розмірі 563,02 грн та в загальному розмірі 31,90 грн та інфляційних втрат в загальному розмірі 3057,74 грн та в загальному розмірі 140,24 грн за період з грудня 2019 року по січень 2022 року, виходячи з наступного. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29.12.2023 було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.». Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Місто Київ у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 входило до переліку територій можливих бойових дій, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з грудня 2019 року по січень 2022 року є обґрунтованим. За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3028 грн, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.

Outcome: approved