Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

В обґрунтовані позову, позивач зазначає, що відповідачка звернулась до позивача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 22.03.2022р. та заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 20.04.2022р. Рішенням управління від 29.04.2022р., відповідачці призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022р. у розмірі 2000 грн. У зв`язку з п. 1 Постанови № 709 від 11.07.2023р. «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», якою було затверджено нову редакцію Порядку № 332, відповідачці було продовжено автоматично виплату допомоги на центральному рівні на один шестимісячний період з 01.08.2023 по 31.01.2024р.р. у розмірі 2000 грн. щомісячно. У лютому 2025 році до управління надійшли рекомендації від Мінфіна за результатами проведення поточної верифікації державних виплат, згідно з яких виявлено невідповідності щодо відповідача. З метою відпрацювання рекомендацій Мінфіну, управлінням було встановлено, що у відповідачки з 18.07.2023р. на праві приватної, спільної часткової власності (згідно свідоцтва про право на спадщину) знаходиться квартира (1/4 розмір частки) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66, 5 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м. Отже, згідно п.п. 5 п. 2 Постанови № 709, п.п. 5 п. 7 Порядку № 332, п.п. 5 п.7-1 Порядку № 332, відповідачка не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.09.2023р., оскільки з 18.07.2013р. мала у власності частину житлового приміщення, яке розташоване на території, не включеній до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією та площа якого перевищує 13,65 кв.м. на одного члена сім`ї. Рішенням управління про утримання надміру виплачених сум допомоги від 11.03.2025р. [PERSON] виставлено суму переплати допомоги за період з 01.09.2023 по 28.02.2025р.р. у розмірі 36 000 грн., яка відповідачкою не повернута. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надміру нараховані бюджетні кошти в розмірі 36 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. Суд вирішує справу за наявними матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Встановлені наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 22.03.2025р. до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулася [PERSON] із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 11-12). На підставі вказаної заяви, 22.03.2022р. [PERSON] , [INFO] було видано довідку № 1201-5000443142 про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи (а.с. 14). 20.04.2022р. відповідачка звернулася до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с. 15). Згідно копії Рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 29.04.2022р., відповідачці призначено допомогу як внутрішньо переміщеним особам на проживання з 01.03.2022 по 31.05.2022р.р. в сумі 2000 грн. щомісячно (а.с. 16). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 416775940 від 07.03.2025р., [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира у розмірі 1/4 частки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 66, 5 кв.м., житловою площею - 39,4 кв.м. (а.с. 17). Рішенням Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 11.03.2025р., відповідачці [PERSON] припинена допомога на проживання як внутрішньо переміщеній особі, у зв`язку з наявністю з 18.07.2013р. житла (розмір частки 1/4) загальною/житловою площею 66,5/39,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 11.03.2025р. № 476 винесено рішення про утримання з [PERSON] надміру виплачених сум допомоги з 01.09.2023 по 28.02.2025р.р. у розмірі 36 000 грн. (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 2 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2022р. № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» встановлено, що для підтримки окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, надається внутрішньо переміщеним особам, відомості про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, - допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022р. № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері соціального захисту внутрішньо переміщених осіб (надалі за текстом - ВПО), зокрема щодо питання виплат допомоги на проживання ВПО. Механізм взяття на облік внутрішньо переміщених осіб встановлено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (надалі за текстом Порядок № 509). Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (надалі за текстом Порядок № 332). Згідно підпункту 5 пункту 7-1 Порядку № 332 із 1 грудня 2023 р. допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання особа з числа членів сім`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. При цьому не враховуються житлові приміщення, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування (а в разі його відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією), або інформацією (за технічної можливості), внесеною до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлове приміщення (частина житлового приміщення) площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї), або житлове приміщення/частини житлового приміщення, придбані за кошти, отримані на підставі договору кредиту, якщо перший внесок, сплачений особою з числа членів сім`ї, становив менш як 100 тис. гривень. Пунктом 9 Порядку № 332 визначено, шо уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги») орган Пенсійного фонду України, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або адміністратора центру надання адміністративних послуг. На адресу місця мешкання відповідачки було направлено письмове повідомлення про виставлення суми надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 36 000 грн., яке було останньою проігноровано (а.с. 20, 21). Відповідно до пункту 29 Порядку № 332, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п.1 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідачка у добровільному порядку не повернула суму грошової допомоги, виплачену на проживання як внутрішньо переміщеній особі, а також беручи до увагу визнання відповідачкою позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача надміру нараховані бюджетні кошти у розмірі 36 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 241 від 05.06.2025р. позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідачка позов визнала то стягненню з неї підлягає 50% від сплаченого судового збору, а саме 1 514 грн., а інші 1 514 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved