Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 17 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 80. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує на те, що шлюб між ними носить формальний та обтяжуючий характер, подружні відносини між ними припинено, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справ без участі позивача, в якій підтримувала позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою проживання, зазначеною у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення суду. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 квітня 2010 року, який зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 80. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір». Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved