Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Чуднів-Агро-1» (далі ТОВ «Чуднів-Агро-1»), в якому зазначено, що 5 травня 2015 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 строком на 7 років. Посилаючись на те, що позивач набув право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом та строк договору оренди спірної земельної ділянки сплив, а відповідачем не повернута земельна ділянка її власнику, [PERSON] просить суд зобов`язати ТОВ «Чуднів-Агро-1» повернути йому земельну ділянку з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 із строкового користування згідно договору оренди землі від 5 травня 2015 року (номер запису про інше речове право: 10714743, дата державної реєстрації 5 серпня 2015 року, рішення про державну реєстрацію №23488170 від 7 серпня 2015 року), та скасувати (припинити) державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за відповідачем. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 червня 2024 року, яку останній успадкував після смерті [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №423017346 від 16 квітня 2025 року вбачається, що 5 серпня 2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 строком на 7 років, орендарем є ТОВ «Чуднів-Агро-1». Право оренди земельної ділянки зареєстровано 5 серпня 2015 року, номер запису про інше речове право 10711410. 18 травня 2016 року між ТОВ «Чуднів-Агро-1» та товариством з обмеженою відповідальністю «Бердичів Хемп» було укладено договір суборенди земельної ділянки строком на 10 років, номер запису про інше речове право 14682066. Згідно заяви повідомлення від 8 серпня 2025 року позивач повідомила відповідача про зміну власника земельної ділянки та повернення їй спірної земельної ділянки у зв`язку із закінченням строку договору оренди. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (частина 1 статті 407 ЦК України). Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються спеціальними нормами законодавства, закріпленими, зокрема, в Земельному кодексі України та Законі України «Про оренду землі» (далі по тексту Закон). Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (частина перша статті 31 Закону України «Про оренду землі»). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки (стаття 34 Закону України «Про оренду землі»). Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2025 року було витребувано від ТОВ «Чуднів-Агро-1» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 від 5 травня 2015 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, зобов`язано надати доказ до суду в строк до 27 вересня 2025 року. У встановлений судом строк витребуваний доказ суду не надано. Відповідно до частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи відомості зазначені в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №423017346 від 16 квітня 2025 року строк дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1821481800:07:000:0098 який укладено на 7 років 5 травня 2015 року сплив. Водночас у матеріалах справи немає ні такого договору оренди землі, ні відомостей про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за іншим орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6 Закону України «Про оренду землі»). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»). Згідно частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про оренду землі» Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 921/613/17-г/17 зазначив, що закон пов`язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права, а з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою (пункт 9.34). Оскільки право оренди ТОВ «Чуднів-Агро-1» є зареєстрованим у відповідному реєстрі, відомості про припинення права оренди землі внесені до цього реєстру не були, тому суд приходить до висновку, що земельна ділянка вважається юридично не повернутою її власникові, а збереження відомостей у державному реєстрі про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Чуднів-Агро-1» є порушенням прав власника на розпорядження своїм майном. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону, якою визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, орендар зобов`язаний до закінчення строку оренди землі повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, обгрунтування заявлених вимог позивач зводив до того, що після припинення дії договору оренди землі, укладеного між ним та відповідачем, який він не бажає ні продовжувати, ні поновлювати, земля йому товариством не повернута, та вказав, що такі дії товариства чинять йому перешкоди у користуванні останньою. Відповідачем доводи позивача не спростовані. Відтак, права позивача є порушеними та підлягають захисту. Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (зі змінами). Якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] . Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved