Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Представника заявника [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. 20 жовтня 2025 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., за результатом розгляду наявних у спадковій справі № 21/2025 та наданих [PERSON] документів, відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що винесла відповідну постанову від 20.10.2025. Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що згідно поданого заявником договору дарування, що був посвідчений завідуючим державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. 20.03.1999, за реєстровим № 1-1730, обдарованою житлового будинку з надвірними спорудами, за вищевказаною адресою зазначена [PERSON] . Тобто у вказаному договорі неправильно вказано прізвище спадкодавця, а саме невірно перекладено з російської мови на українську: замість вірного « [PERSON] », записано « [PERSON] ». Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., на підставі заяви [PERSON] завела спадкову справу № 21/2025 і за даними Спадкового реєстру перевірила наявність уже заведеної спадкової справи, посвідченого заповіту і спадкового договору від імені спадкодавця. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що на момент заведення відповідної спадкової справи, інших спадкових справ заведено не було, також не було заповітів та спадкових договорів. [PERSON] 20 березня 1999 року набула у власність на підставі договору дарування житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Такий договір дарування був посвідчений нотаріально, однак обдарованою (набувачем за договором дарування) у вказаному правовстановлюючому документі помилково вказана « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », як вказано у паспорті та інших документах. За життя спадкодавець не звернула увагу на таку розбіжність, розраховуючи на компетентність уповноважених представників державного органу нотаріату при оформленні відповідного договору дарування нерухомого майна. У всіх інших правовстановлюючих документах спадкодавця її прізвище записано вірно « [PERSON] ». 23.09.2025 заявнику по справі [PERSON] Комунальним підприємством Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації було видано Інформацію про зареєстроване право власності на будинок садибного типу 2 по [ADDRESS] , у якій вказано, що власником даного об`єкту нерухомості є « [PERSON] » і підставою внесення запису на підтвердження права власності в ній вказано договір дарування, посвідчений Уманською міською держнотконторою 20.03.1999 за реєстр. № 1/1730. В зазначеній Інформації БТІ також є посилання на те, що згідно рішення Уманської міської ради VІІІ скликання 41 сесії від 14.10.2022 № 10-41/8 пров. Молодогвардійський перейменовано на провулок Повстанський. 23 вересня 2025 року [PERSON] КП «ЧООБТІ» було також видано Інформацію щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за вищевказаною адресою. [PERSON] (спадкодавець) померла [INFO] в місті Умань і після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті дружини приватним нотаріусом зареєстрована 28.04.2025. Також у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що доньки спадкодавця [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини: заява [PERSON] , зареєстрована у приватного нотаріуса 28.04.2025 за № 60, а заява [PERSON] , зареєстрована у приватного нотаріуса 28.04.2025 за № 61. Інших спадкоємців, крім заявника, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. У свідоцтвах про народження дітей заявника та спадкодавця [PERSON] , її прізвище, а саме прізвище матері записане російською мовою « [PERSON] », а батьком кожного із доньок, а саме заявника по справі « [PERSON] ». Представник заявника вважає, що із зазначеного, а також враховуючи даних в інших правовстановлюючих документах, можна зробити висновок, що у договорі дарування було допущено описку у написанні спадкодавця, при його неправильному перекладі з російської мови на українську. За виправленням вказаної помилки спадкодавець [PERSON] за життя не зверталася до державного нотаріуса, в період роботи [PERSON] в Уманській міській державній нотаріальній конторі, а зараз це стало фактично неможливим. Тому, в цей час спадкоємець [PERSON] має перешкоди у оформленні його спадкових прав і для вирішення вказаного питання він змушений звернутися до суду з цією заявою за захистом своїх порушених прав. При цьому, у правовстановлюючих документах на земельну ділянку, на якій розташований спадковий житловий будинок, прізвище спадкодавця записане правильно « [PERSON] ». Представник заявника вказує, що метою встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] договору дарування є необхідність реалізації права на оформлення [PERSON] спадкового майна після смерті його дружини [PERSON] , отже такий факт породжує юридичні наслідки для заявника, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Просить суд встановити факт, що договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що був посвідчений завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. 20 березня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1730, обдарованою в якому вказана « [PERSON] » - належить [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , що померла [INFO] , в місті Умань Черкаської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність її довірителя, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, від представника Уманської міської ради Проценко М.Т. надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити без участі їх представника та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, врахувавши процесуальну позицію представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Умань Черкаської області, актовий запис про смерть № 183. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованому 28.04.2024 за № 80959993, приватним нотаріусом Востриковою О.І., після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за номером у нотаріуса 21/2025 та за номером у спадковому реєстрі 73991503. Вказане також підтверджується довідкою приватного нотаріуса Вострикової О.І. від 29.05.2025 за № 73/01-14, виданої на ім`я заявника [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2025, Вострикової О.І., приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу, заявнику по справі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої [INFO] дружини [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови стало те, що поданий [PERSON] договір дарування, посвідчений завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. 20.03.1999 реєстр № 1-1730 на ім`я [PERSON] , який, у відповідності до вимог п. 4 ст.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є необхідним для видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину, неможливо прийняти для нотаріального оформлення, як правовстановлюючий документ щодо належності майна [PERSON] . Згідно інформації про зареєстроване право власності, виданої Уманським відділком КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 21659о від 23.09.2025, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Також, відповідно до вказаної постанови приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикової О.І. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , 28.04.2025 була заведена спадкова справа № 21/2025. За даними Спадкового реєстру перевірялась наявність заведеної спадкової справи, посвідченого заповіту і спадкового договору від імені [PERSON] . На момент заведення спадкової справи у Спадковому реєстрі зареєстрованих заповітів і спадкових договорів, посвідчених від імені [PERSON] , не значилось, заведених спадкових справ не було. Крім того, в межах вказаної Спадкової справи наявні, серед іншого, такі документи: заява [PERSON] про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] (зареєстрована за № 171 20.10.2025); заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (зареєстрована за № 60 28.04.2025) та заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ; документи, що підтверджують шлюбні стосунки між спадкодавцем та заявником та інші. Дійсно, згідно договору дарування, укладеного 20 березня 1999 року, посвідченого Копиловим В.І., завідуючим Уманською міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1730, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар належний дарителю на праві власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованому на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м. У відповідності до відмітки на вказаному договорі, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами був також зареєстрований саме за [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації Уманського відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 25 вересня 2025 року за № 21659о., у примітках значиться про те, що [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.12.2004, Кравчук Т.І., державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори в межах спадкової справи № 393 за 2024 рік, зареєстрованого за № 2-4151, спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , є її дочка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 473829, виданого 13.09.2005, власником земельної ділянки площею 0,683 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення якої для обслуговування жилого будинку, на підставі рішення Уманської міської ради № 2.6-46/4 від 27.04.2005, є спадкодавець [PERSON] . Вказаний державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010577901069. У відповідності до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 09.01.2002, спадкодавець записана як: українською мовою « [PERSON] », а російською мовою « [PERSON] ». У паспорті також наявна відмітка про реєстрацію місця проживання спадкодавця з 29.10.1999 за адресою: [ADDRESS] . У правовстановлюючих документах, а саме: картці фізичної особи платника податків, виданої 28.08.2007; пенсійному посвідченні № [NUMBER] серія [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України та посвідченні серії [NUMBER] , виданому Управлінням праці та соціального захисту населення, заповнених українською мовою, прізвище спадкодавця також записане як [PERSON] . Трудова книжка на ім`я спадкодавця, заповнена станом на 20.05.1972, розпочата російською мовою, спадкодавець записана спочатку по дівочому прізвищу як « [PERSON] », яке в подальшому виправлено на прізвище « [PERSON] ». У інших правовстановлюючих документах, а саме свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , укладеного між заявником та спадкодавцем та заповненому російською мовою, їх прізвища записані як « [PERSON] ». Також у свідоцтвах про народження їх дітей, заповнених як російською, так і українською мовою: прізвища заявника [PERSON] та його дружини [PERSON] , записані: українською мовою: «Літовець», російською « [PERSON] ». Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав, після смерті його дружини, так як у договорі дарування житлового будинку з надвірними спорудами, на підставі якого були внесені відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за спадкодавцем [PERSON] , та який підтверджує право власності останньої, було допущено описку в написанні її прізвища, а саме замість правильного [PERSON] » зазначено було [PERSON] . У правовстановлюючих документах спадкодавця, які заповнювалися спеціалістами установ, як на російській, так і на українській мовах її прізвище українською мовою зазначалося, як « [PERSON] », а російською « [PERSON] ». Первинний документ, а саме свідоцтво про укладення шлюбу, згідно якого спадкодавець одружившись із заявником по справі змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка, заповнювалося російською мовою і записувалося як « [PERSON] », інші правовстановлюючі документи, заповнення яких здійснювалося українською мовою, шляхом перекладу прізвища, вказувалося як « [PERSON] ». За вказаних обставин судом встановлено, що при реєстрації договору дарування житлового будинку з надвірними спорудами, нотаріусом допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище обдарованої, замість вірного [PERSON] , вказано [PERSON] . В Законі України «Про нотаріат» передбачено, що в разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, в разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи щодо якої було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Тобто за наявності незначної описки помилка може бути виправлена нотаріусом, але такі виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію. Інший нотаріус не вправі усувати недоліки такого нотаріального акту. Оскільки нотаріус, що допустив помилку, припинив свою діяльність, виправлення помилки дійсно можливе лише в судовому порядку. Виправити зазначену помилку (описку) у договорі дарування житлового будинку з надвірними спорудами неможливо, оскільки нотаріус [PERSON] , який посвідчував та виготовляв договір, на цей час не є державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори. Допущення описки в правовстановлюючому документі унеможливило прийняття спадщини та реєстрацію заявником права власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно листа ВСУ «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, громадяни мають право звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності власнику договору дарування, як документу, що підтверджує право власності на майно, на яке вона має право, і яке, після її смерті є спадковим майном. Враховуючи зазначене, у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт про те, що договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що був посвідчений завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. 20 березня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1730, обдарованою в якому вказана « [PERSON] » - належить [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , що померла [INFO] в місті Умань Черкаської області, а тому заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved