Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

10 серпня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Безпалий Євгеній Петрович, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 950 000 грн (вхідний №31781/25, а.с.1-3). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 12.07.2017 внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України. 19.11.2017 позивачу було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України. Надалі обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні було направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2025 року в справі №711/918/18 позивача було визнано невинуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення у відповідності до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України. Вказаний вирок стороною обвинувачення не оскаржувався та набрав законної сили 15.05.2025. Таким чином, з 19.11.2017 по 15.05.2025 (дата вступу в законну силу виправдувального вироку) позивач незаконно перебувала під слідством та судом, а всього 89 місяців 27 днів. Також відносно позивача було незаконно обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також позивача у позові зазначає про те, що вказаним кримінальним провадженням, що розслідували та в подальшому розглядали в суді майже 7,5 роки, позивачу було завдано психологічних страждань, почалися нервові розлади, пов`язані з необхідністю приховувати це від родичів, чоловіка, колег на роботі та знайомих. Щоразу, на перший виклик слідчого, потерпіла з`являлася до останнього для проведення слідчих дій, а надалі - в судові засідання. Вказані дії призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків, погіршення стосунків із членами сім`ї та родичами, перед якими доводилось постійно виправдовувався, що вона не вчиняла вказаний злочин та вимагали додаткових зусиль для організації свого життя. Слідчі дії та судові засідання постійно спричиняли негативні зміни в її емоційному стані. На сьогоднішній день, після постановлення виправдувального вироку, позивачу доводиться заново розбудовувати своє життя, оскільки такими протиправними діями як органів слідства, так і прокуратури, у неї було фактично втрачена його частина. Згідно чинного законодавства, мінімальним гарантованим законом розміром відшкодування моральної шкоди є сума в розмірі 719 200,00 грн (89 місяців 27 днів х 8000,00 грн/місяць). Проте позивач оцінює розмір, спричиненої їй моральної шкоди, в сумі 950 000,00 грн з огляду на таке. Під час судового розгляду справи №711/918/18 за клопотанням прокурора судом надавався час для складення та погодження відповідних процесуальних документів щодо відмови від підтримання державного обвинувачення, які не були погоджені Генеральною прокуратурою України. У подальшому, усвідомлюючи всю незаконність своїх дій, достовірно знаючи про невинуватість позивача, сторона обвинувачення просила суд призначити позивачу покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, тобто навіть не мінімально передбачене санкцією ч.2 ст. 149 КК України. Це призвело до ще більших переживань та душевних страждань позивача в очікуванні вироку суду. У цьому контексті позивач звертає увагу суду на висновок Верховного Суду, що викладений в постанові від 03.12.2020 у справі № 335/9784/19. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 950 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання о 12 год 20 хв 06 жовтня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.21а-22). 25 серпня 2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхідний №33741/25, а.с.27-34). У цій заяві по суті справи представник відповідача ГУНП в Черкаській області позовні вимоги повністю не визнає. Обгрунтовуючи не визнання позовних вимог, представник відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області у відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У цьому контексті представник відповідача ГУНП в Черкаській області Коваленко А.П. у відзиві зазначає про те, що факт постановлення судом виправдувального вироку стосовно позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте позивач, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди, не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй моральної шкоди, а також не довела причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою. Зокрема, суду не надані належні, допустимі та достатні докази змін у суспільних стосунках, неможливість працевлаштування, що мало вплив на загальний стан здоров`я, поширення неправдивої інформації щодо вчинення кримінального правопорушення. На переконання представника відповідача, саме позивач повинен, в підтвердження своїх доводів про заподіяння моральної шкоди, надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. У зв`язку з цим, представник відповідача робить висновок, що за таких обставин справи та враховуючи відсутність належних доказів заподіяння моральної шкоди позивачу, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Щодо розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з Державного бюджету України в сумі 950 000,00 грн, то представник ГУНП в Черкаській області Коваленко А.П. звертає увагу суду на таке. Відповідно, до пункту 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ встановлено з 1 січня 2025 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень, а також визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень. У зв`язку з цим, представник відповідача ГУНП в Черкаській області робить висновок у відзиві про те, що при визначенні розміру відшкодування повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1600 гривень. За таких обставин, при обрахунку розміру морального відшкодування потрібно брати за основу саме 1600 грн., а не 8000 грн., оскільки розміри заробітної плати в сумі 8000 грн. встановлені законодавцем у сфері регулювання відносин оплати праці між роботодавцем та працівником та не мають жодного відношення до виплат за рішенням суду, що узгоджується з висновком Київського апеляційного суду, який викладений у постанові від 16.04.2024 у справі №758/4865/23. Оскільки період перебування позивача під слідством та судом становить 89 місяць і 27 днів, тому, на переконання представника ГУНП в Черкаській області, сума моральної шкоди повинна становити 143 839 грн. (1600 грн х 89 місяців = 142 400 грн + 27 днів х (1600грн /30 днів)). Отже, зазначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 950 000,00 грн належним чином не підтверджена та суперечить нормам закону. Таким чином, ГУНП у Черкаській області як відповідач наголошує у відзиві на тому, що зазначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 950 000,00 грн значно завищена, суперечить положенням чинного законодавства та безпідставно веде до її збагачення за рахунок коштів держави Україна, що не відповідає принципам розумності та справедливості. Також 29 серпня 2025 року на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача Державної казначейської служби України Яроша С.В. надійшов відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого цей учасник справи просить суд у повному обсязі відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] про відшкодування моральної шкоди (вхідний №34576/25, а.с.39-42). Обгрунтовуючи не визнання позовних вимог, представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не надано жодних доказів завдання їй моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів. Факт постановлення виправдувального вироку суду стосовно позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Крім того представник відповідача Ярош С.В. звертає увагу суду, що позивачем розмір морального відшкодування необґрунтовано завищено, оскільки за приписами ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом починаючи з часу пред`явлення обвинувачення та закінчуючи набранням виправдувальним вироком законної сили, виходячи з мінімальної заробітної плати, що діє на момент розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала під слідством та судом з 19.11.2017 (дати повідомлення позивачу про підозру) до 15.05.2025 (дати набрання законної сили виправдувальним вироком суду першої інстанції), або 7 років 5 місяців та 27 днів, загалом 89 місяців та 27 днів. За приписами п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, Законом про Державний бюджет України визначаються розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX, мінімальний розмір заробітної плати з 01.04.2024 складає 8 000,00 грн. Проте абз. 4 ст. 8 Закону № 4059-IX визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абз. 9 ст. 7 Закону № 4059-IX. Відповідно до абз. 9 ст. 7 Закону № 4059-IX, установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1 600 гривень. У зв`язку з викладеним представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. вважає, що при визначенні мінімального розміру моральної шкоди необхідно застосовувати величину мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600,00 грн, оскільки, за приписами ст. 13 Закону № 266/94-ВР питання про відшкодування моральної шкоди вирішується виключно судом, відповідно до чинного законодавства за наявності заяви громадянина. З огляду на наведене, мінімальний розмір моральної шкоди становить 143 840,00 грн. (142 400,00 грн = 1 600,00 грн *89 місяців) + (1 440,00 грн = 1 600,00 грн /30 днів * 27 днів). У разі застосування судом мінімального розміру заробітної плати у 8 000,00 грн, то мінімальний розмір моральної шкоди складатиме 719 200,00 гривень (712 000,00 грн =8 000,00 грн * 89 місяців) + (7 200,00 грн = 8 000,00 грн /30 днів * 27 днів), що менше від заявленої суми позовних вимог на 230 800,00 грн (950 000,00 грн -719 200,00 грн). Підсумовуючи викладене, представник Державної казначейської служби України у відзиві на позовну заяву констатує, що визначена позивачем величина моральної шкоди в розмірі 950 000,00 грн належним чином не підтверджена та ґрунтується виключно на переконаннях позивача. Також представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. у відзиві зазначає про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У зв`язку з цим, Державна казначейська служба України як відповідач вважає заявлену позивачем суму моральної шкоди в розмірі 950 000,00 грн надмірною і такою, що призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок держави Україна. 02 вересня 2025 року від представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхідний №34875/25, а.с.59-63). У цій заяві по суті справи представник відповідача Черкаської обласної прокуратури позовні вимоги повністю не визнає. Обгрунтовуючи не визнання позовних вимог, представник відповідача Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що, виходячи із загальних засад відповідальності за заподіяну моральну шкоду за ст. 1167 ЦК України, шкода підлягає відшкодуванню за наявності вини суб`єкта відповідальності. З метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи з`ясуванню підлягають питання щодо того, якими саме діями та рішеннями прокуратури завдано моральної шкоди позивачу, характер та ступінь його моральних і фізичних страждань, втрат немайнового характеру, які він зазнав внаслідок вказаних дій та рішень, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та фактично завданою шкодою. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відсутність хоча б одного зі вказаних чинників виключає цивільно-правову відповідальність. Водночас, право на відшкодування це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію (справедливу сатисфакцію). Проте, як стверджує представник відповідача Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М., позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Наявність моральної шкоди є умовою виникнення обов`язку щодо її відшкодування, тому цей факт має бути встановлено й доведено стороною, яка вимагає відшкодування, у встановленому законом порядку. Доводи позивача про завдання їй моральних страждань не ґрунтуються на належних та допустимих доказах і є виключно оціночними судженнями. Сам по собі факт тривалості досудового розслідування та судового розгляду не може автоматично свідчити про завдання моральної шкоди, оскільки строк провадження зумовлювався об`єктивними процесуальними чинниками: необхідністю проведення слідчих дій, забезпеченням права сторін на змагальність, а також завантаженістю суду. Жодних доказів умисного затягування кримінального провадження органами слідства чи прокуратурою позивачем не надано. Твердження про незаконність застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є безпідставними, адже він був обраний ухвалою суду та не визнавався незаконним у передбаченому законом порядку. Посилання позивача на нервові розлади, психологічні переживання чи погіршення сімейних стосунків не підтверджені жодними медичними документами або іншими доказами, які б свідчили про наявність причинного зв`язку між діями відповідачів та зазначеними наслідками. Крім того, доводи про те, що прокурор усвідомлював невинуватість позивача, але все одно просив призначити їй покарання, є лише припущеннями і не підтверджуються жодними доказами. Прокурор здійснював свої процесуальні повноваження у межах вимог кримінального процесуального закону, оцінюючи докази відповідно до внутрішнього переконання. Таким чином, позовна заява не доводить ані наявності незаконних дій, ані причинно-наслідкового зв`язку між ними та моральними стражданнями, ані обсягу шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. У зв`язку з відсутністю чітко сформульованих критеріїв визначення розміру завданої моральної шкоди, законодавцем у певних випадках встановлено нижню межу такого розміру. Статтею 38 Бюджетного кодексу України передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі України про Державний бюджет на відповідний рік (2025). У той же час, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн. Також представник відповідача Черкаської обласної прокуратури звертає увагу суду, що до 2024 року, в Законах України про Державний бюджет на відповідний рік, не існувало норми, яка б визначала, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн. Підсумовуючи викладене, представник Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М., аналізуючи положення ст. 13 Закону України«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», робить висновок, що розрахунковою величиною для відшкодування моральної шкоди у розмірі мінімальної заробітної плати є 1 600 грн. З врахуванням вищезазначеного, за наявності встановлення судом підстав для морального відшкодування [PERSON] , з Державного бюджету України підлягають стягненню грошові кошти з розрахунку мінімальної заробітної плати на час постановлення судового рішення (1600 грн) за 89 місяців 27 днів перебування під слідством і судом з 19.11.2017 (повідомлення про підозру) по 15.05.2024 (дата вступу в законну силу виправдувального вироку) у сумі 143 840 грн (1600 грн * 89 місяців 27 днів). Крім того 03 вересня 2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Безпалим Є.П. до суду подана відповідь на відзив (вхідний №34980/25, а.с.53-56), у мотивувальній частині якої представник позивача, заперечуючи доводи відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву, зазначає про те, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено можливість запровадження Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік окремого виду мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальним і саме норми цього Закону регулюють порядок визначення моральної шкоди у спірних правовідносинах. Отже, стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 грн, не підлягає застосуванню в даному випадку. У цьому контексті, представник позивача звертає увагу суду на правову позицію в аналогічній категорії цивільних справ, що викладена в постанові Верховного Суду від 05.08.2025 року у справі № 710/228/24. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2025 закрите підготовче провадження у справі № 711/7340/25 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди; розгляд справи по суті призначений 05 листопада 2025 року о 11 год 10 хв в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.96-97). Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2025 розгляд цивільної справи №711/7340/25 був відкладений до 15 год 10 хв 09 грудня 2025 року у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи (а.с.99-100). Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2025 оголошено перерву в розгляді справи до 12 год 30 хв 26 грудня 2025 року для підготовки учасників справи до судових дебатів (а.с.108) У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Безпалий Є.П. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені в позовній заяві. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши на користь позивача з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 950 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Представники відповідача Черкаської обласної прокуратури Палій О.О. (у судовому засіданні 09.12.2025) та Дубіч Т.М. (у судових дебатах, що відбулися 26.12.2025) заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково звернули увагу суду на той факт, що у випадку задоволення позовної заяви, то моральна шкода підлягає розрахунку з призми величини мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600,00 грн за один місяць перебування позивача під слідством та судом, що сукупно складає 143 840 грн. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. як у судовому засіданні, що відбулося 09.12.2025, так і в судових дебатах, що були проведені 26.12.2025, заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. як у судовому засіданні, що відбулося 09.12.2025, так і в судових дебатах, що були проведені 26.12.2025, заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. 26 грудня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи,

Outcome: partial