Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] , на підставі договору №ДПДБ23-01 від 16.08.2023 року, зараховано до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на перший курс, форма навчання «денна», за спеціальністю 053 «психологія», з 04.09.2023 року по 30.06.2027 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання складає 120000 грн, тобто 30000 грн за один навчальний рік. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання їхньої дочки, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. [PERSON] не в змозі самостійно утримувати дитину, яка продовжує навчання, оскільки не має постійний дохід отриманий щомісячно у вигляді заробітної плати, однак має періодичну тимчасову роботу, за яку отримує в середньому до десяти тисяч гривень на місяць. Однак, з урахуванням житлово-комунальних витрат, харчування, придбання необхідного одягу та враховуючи інші обов`язкові потреби для проживання, щомісячний дохід позивача не дозволяє в повній мірі задовольнити також обов`язкових потреб необхідних для розвитку та навчання дитини, які потребують обов`язкової оплати, тому позивач змушена поставити питання про стягнення аліментів, звернувшись до суду. На підставі зазначеного просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з моменту подання позову до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027 року. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.10.2025 року відкрито провадження у дані справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк не подав. На адресу суду повернулися конверти з судовою повісткою з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Згідно з Постановами ВС від 21.12.2022 у справі №757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св33, 31.08.2022 у справі №760/17314/17), якщо адресат відсутній за вказаною адресою, то вона вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи та судове засідання можливо провести у його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1367 (а.с.9). [PERSON] на підставі договору №ДПДБ23-01 про надання освітніх послуг у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара від 16.08.2023 року, зараховано до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на перший курс, форма навчання «денна», за спеціальністю 053 «психологія», з 04.09.2023 року по 30.06.2027 року (а.с.11-12). Повнолітня донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/013188378 від 09.09.2025 року (а.с.10) та відміткою в паспорті позивача (а.с.4-5). Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, судом не було встановлено наявності інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за станом здоров`я, або з інших підстав не може виконувати своїх обов`язків по утриманню [PERSON] . Згідно зі ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення розміру утримання дитини, а саме відповідач по справі є особою працездатного віку, [PERSON] , повнолітня донька сторін, навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно заробляти кошти на своє утримання, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач не оспорював факт його працездатності та можливості надавання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка навчається. Враховуючи вищенаведені норми права, матеріали справи, якими підтверджується той факт, що повнолітня дочка відповідача [PERSON] навчається в університеті на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може в повній мірі забезпечити достатній рівень свого розвитку та життя, матеріальний та сімейний стан батьків дитини, виходячи із принципу рівності їх обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає справедливим та співмірним розмір аліментів у виді 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача, а тому стягує з відповідача, щомісячно, аліменти на період навчання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження нею навчання. Беручи до уваги рівність обов`язків обох з батьків щодо утримання повнолітньої дитини, такий розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання останньої. Такий висновок суду ґрунтується також на нормах ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991p. та набула чинності для України 27.09.1991 pоку) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду з підстав, передбачених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», та з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved