Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 07 вересня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало зі [PERSON] . Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2184441. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 13 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю позику протягом 30 днів не пізніше 06 жовтня 2024 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами (починаючи з другого дня користування позикою); - у розмірі 5 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики); Також позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця комісію за надання позики у розмірі 20,71 % від суми позики, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку пеню у розмірі 5 % від суми прострочення за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з подальшими додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору №2184441 від 07 вересня 2024 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 22 230 грн, у тому числі: -заборгованість за позикою 13 000 грн; -заборгованість за процентами 650 грн; -заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою 6 500 грн; -заборгованість за комісією за надання позики 2 080 грн. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №08185-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 04 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №08185-10/2024 від 08 жовтня 2024 року. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 12 573,50 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 000 грн; -заборгованість за процентами 3 861 грн; - нарахована неустойка 3 712,50 грн. Крім цього, 09 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №09576-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 10 500 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 05 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №09576-10/2024 від 09 жовтня 2024 року. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 23 754,15 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 10 500 грн; -заборгованість за процентами 8 004,15 грн; - нарахована неустойка 5 250 грн. Крім цього, 10 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №10609-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 4 600 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 06 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №10609-10/2024 від 10 жовтня 2024 року. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 11 476,54 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 4 600 грн; -заборгованість за процентами 3 461,04 грн; - нарахована неустойка 3 415,50 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві (позові) не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 07 вересня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало зі [PERSON] . Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2184441. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 13 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю позику протягом 30 днів не пізніше 06 жовтня 2024 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами (починаючи з другого дня користування позикою); - у розмірі 5 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики); Також позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця комісію за надання позики у розмірі 20,71 % від суми позики, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку пеню у розмірі 5 % від суми прострочення за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з подальшими додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору №2184441 від 07 вересня 2024 року. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №08185-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 04 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №08185-10/2024 від 08 жовтня 2024 року. Крім цього, 09 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №09576-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 500 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 05 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №09576-10/2024 від 09 жовтня 2024 року. Крім цього, 10 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало зі [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №10609-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 4 600 грн зі строком користування коштами протягом 120 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 06 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом. У разі порушення позичальником умов договору останній зобов`язався сплатити неустойку штраф у розмірі 100 % від суми простроченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №10609-10/2024 від 10 жовтня 2024 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що договір позики та кредитні договори, що є предметом судового дослідження, були вчинені в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорах усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, на підставі вказаних договорів у [PERSON] виникли відповідні права та обов`язки позичальника. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Водночас ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем (позикодавцем) додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту (позики), які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом (позикою). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Таким чином, з укладенням договорів факторингу до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли усі права та обов`язки первісних кредиторів за договорами. Матеріалами справи (а.с. 16, 25, 34) підтверджено виконання кредиторами взятих на себе зобов`язань. Однак матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань на користь первісних кредиторів або їх правонаступника. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно наданого позивачем розрахунку боргу за договором позики №2184441 від 07 вересня 2024 року заборгованість [PERSON] станом на 31 травня 2025 року становить 22 230 грн, у тому числі: -заборгованість за позикою 13 000 грн; -заборгованість за процентами 650 грн; -заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою 6 500 грн; -заборгованість за комісією за надання позики 2 080 грн. Проте вказаний розрахунок в частині нарахування процентів суперечить умовам договору позики, згідно якого [PERSON] отримав від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позику у розмірі 13 000 грн під 0,01 % на день (починаючи з другого дня користування позикою) зі строком користування коштами протягом 30 днів, а тому розмір процентів повинен становити 37,70 грн (13 000 грн х 0,01%/100 х 29 (днів нарахування, починаючи з другого дня користування позикою)), що узгоджується з підписаною сторонами таблицею обчислення вартості кредиту. Водночас не підлягають стягненню нараховані проценти за понадстрокове користування позикою, тобто проценти, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року. В іншій частині суд погоджується з нарахованою заборгованістю. Що стосується розрахунків за кредитними договорами №08185-10/2024 від 08 жовтня 2024 року, №09576-10/2024 від 09 жовтня 2024 року, №10609-10/2024 від 10 жовтня 2024 року, то суд вважає необхідним відмовити у стягненні нарахованої за вказаними договорами неустойки (штрафу) з підстави, передбаченої п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (див. обґрунтування, зазначене судом вище). В іншій частині заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитних договорів (зокрема проценти нараховані за узгодженими сторонами процентними ставками та в межах встановлених договором строків кредитування), а тому підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 185,31 грн судового збору.

Outcome: partial