Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №101215301 від 10.12.2020, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою у розмірі 29698,75 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу - 8000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101215301, згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 12000 грн, строком на 15 днів, термін повернення 25.12.2020. Відповідачка зобов?язалася повернути кредит, сплатити відповідні платежі за користування кредитними коштами та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Даний договір було підписано за допомогою одноразового ідентифікатора J52562, який було надіслано на номер телефону відповідачки. Товариство свої зобов?язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 13.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги до [PERSON] перейшло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Позивач звертався до відповідачки з вимогою про повернення боргу, оскільки добровільно сплатити борг позичальник не погоджується, позивач звернувся до суду та просить стягнути дану заборгованість в судовому порядку на його користь в сумі 29698,75 грн, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 28.07.2025 було відкрито провадження у даній справи та призначено судове засідання на 23.10.2025, а також витребувано у АТ КБ «Приват Банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме, інформацію: чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] та чи була успішною транзакція здійснена 10.12.2020 на банківську картку № [NUMBER] в сумі 12000 грн. 20.10.2025 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, у якій остання просить відмовити у задоволенні позову, оскільки ніяких кредитних договір не укладала та на її картки не було зарахувань ніяких кредитних коштів, зазначена картка їй не належить, а також долучила до матеріалів справи роздруківку про наявність у неї рахунків у АТ КБ «Приват Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Проте, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася також, проте просила справу слухати у її відсутності та у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 10 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №101215301 в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора J52562 що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.24 зворот), який було надіслано на номер телефону [NUMBER] , котрий зазначено у Анкеті-заяві на кредит №101215301 (а.с.20-23). За умовами договору, останній було надано грошові кошти в сумі 12000,00 грн, строком на 15 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом:25.12.2020. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3600.00 грн. в грошовому виразі та 730,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 15600,00 гривень. Комісія за надання кредиту: 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3650.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,3 цього Договору. Дані кредитні кошти у розмірі 12000,00 грн було ПриватБанком перераховано 10.12.2020 на кредитний рахунок [NUMBER], призначення платежу: Кредитні кошти від сервісу tengo.com.ua згідно договору 101215301, що підтверджується платіжним дорученням 24647742 (а.с.25). Відповідачка отримані грошові кошти в передбачені строки не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором, яка зі змісту позовної заяви складає 29698,75 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10670,00 грн та заборгованість за процентами - 19028,75 грн. ТОВ «Мілоан» також було надано відомість про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №101215301, укладеним з [PERSON] (а.с.25 зворот -27). Відповідно до п. 6.1. Договору, договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 6.2. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього с пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надасться Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник вікористовує одноразовий ілентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв?язку, наданими Позичальником Товариству. До вказаного договору додано графік платежів за договором, в якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту (а.с.24). 13.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №71-МЛ/Т, згідно якого право вимоги за кредитними договороми від ТОВ «Мілоан» перейшло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (а.с. 27 зворот-31 зворот). Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 13 травня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги № 71-МЛ/Т від 13 травня 2021 року вбачається, що згідно з вимогами п. 8.3 Договору відступлення прав вимоги Ж71-МЛ/Т від 13 травня 2021 р. (надаті - Договір), Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 13 травня 2021 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 3 166. Загальна сума заборгованості: 57 711 261 грн. 16 коп (а.с.32), проте даний реєстр боржників у матеріалах справи відсутній, у зв`язку з чим у суда немає можливості у повній мірі з`ясувати суму заборгованості [PERSON] . У зв`язку з наявністю заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на адресу відповідачки було направлено повідомлення про вимогу про погашення заборгованості у розмірі 29698,75 грн за кредитним договором №101215301 від 10.12.2020 (а.с.33 зворот). На вимогу представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ухвалою суду від 28.07.2025 у АТ КБ «Приват Банк» було витребувано письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме, інформацію чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] та чи була успішною транзакція здійснена 10.12.2020 на банківську картку № [NUMBER] в сумі 12000 грн. Проте, як вбачається з відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250806/73367 від 13.08.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] в Банку не емітовано карту № [NUMBER] . У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] (а.с.45). Відповідно достатті 509 ЦК Україниміж сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до частин першої, другоїстатті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першоїстатті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першоїстатті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першоюстатті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(ст.ст.626,628 ЦК України). Відповідно до норм частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Згідно з абзацом 2 частини другоїстатті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня2021року у справі № 524/5556/19,від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки, платіжний інструмент це персоналізований засіб, пристрій та/або набір процедур, що відповідають вимогам законодавства та погоджені користувачем і надавачем платіжних послуг для надання платіжної інструкції; Держателем такого платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд звертає увагу, що в кредитному договорі №101215301 від 10.12.2020 реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику у сумі 12000 грн. вказано як №516791*02. Водночас, судом встановлено, що на ім`я відповідачки [PERSON] в банку не емітовано картку № [NUMBER] *02 і, відповідно, відповідачка не отримувала кошти за вказаним кредитним договором. [PERSON] до суду було долучено роздруківки з АТ КБ «Приват Банк» про наявність у неї рахунків (а.с.51-53), з яких також вбачається про відсутність у останньої рахунку за № [NUMBER] *02. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки про застосування статей 1046,1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (на яку послався суд апеляційної інстанції), від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №628/3909/15 та від 21 липня 2021 року у справі №758/2418/17. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» не довів належними та достатніми доказами обставину отримання відповідачкою [PERSON] коштів за кредитним договором №101215301 від 10.12.2020, а навпаки матеріали справи містять докази, що відповідачка коштів не отримувала по зазначеному договору, вказаний кредитний договір є неукладеним, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову про стягнення заборгованості судові витрати покладаються на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На підставі викладеного, згідно зі ст. 207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 628, 629, 638, 1046, 1051, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.19, 76, 77, 81, 141, 256 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed