Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.04.2023 в розмірі 7 420,00 грн. Представник позивача в обґрунтування своїх вимог зазначає, що 25.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір № 25.04.2023- 100000602. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.04.2023 року, строком на 42 дні. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка економ у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом перших 14 днів, а далі застосовується стандартна процентрна ставка в розмірі 3% всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно п. 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти та комісію. Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 7 420,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 500,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 3 920,00 грн. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 19.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання свого представника не забезпечив, в резолютивній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач до суду не з`явився, належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку не заявляв. Враховуючи вищевикладене та у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір №№ 25.04.2023- 100000602, згідно до умов договору надано кредит у розмірі - 3 500,00 грн., строком на 42 днів, з фіксованою процентною ставкою економ 2% в день на 14 днів, та процентною ставкою стандарт в розмірі 3% за кожен день користування кредитними коштами протягом всього періоду на який видано кредит, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору, який підписаний електронним підписом шляхом внесення одноразового ідентифікатора ( а.с.17-22). Кредитодавець свої зобов`язання згідно умов договору виконав, шляхом перерахування коштів в сумі 3 500,00 гривень на рахунок позичальника, що підтверджується квитанцією від 25.04.2023 (а.с.14). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 7 420,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 500,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 3 920,00 грн. (3500,00 * 2% *14 = 980,00 гривень + 3500*3%*28=2940) та підтверджується довідкою щодо розрахунку заборгованості. Крім того, в п. 9.5 договору зазначено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Споживчий центр" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Доказів повернення позики відповідачкою суду не надано, внаслідок чого суд робить висновок про існування спору між сторонами з приводу відповідальності позичальника за невиконання зобов`язань за договором позики. Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача скористався наданим правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, крім того відзив він не подавав та не надавав доказів спростування наявної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. судового збору, оплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Відповідно до ст. 14,526,1050,1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved