Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4506 грн., що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] . Їй, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0273723, належало право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Льонок» Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Однак, вказаний сертифікат був втрачений. За життя [PERSON] все своє майно заповіла йому. В нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено, так як ним не був пред`явлений правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а лише відповідні довідки відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність. Відповідачем надано заяву, в якому останній просить справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З листа відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №БП-136/0-0.29-134/138-21 від 01.06.2021 вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Льонок» Можарівської сільської ради було видано сертифікат серії ЖТ №0273723 від 05.11.1999 №327 на [PERSON] (яка померла [INFO] ) на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 17.12.1997 №427, якій належало право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Льонок» розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становила 4566 грн. (а. с. 9). Копія книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Овруцькою районною державною адміністрацією по КСП «Льонок» також свідчить, що на ім`я [PERSON] було зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області серії ЖТ №0273723 від 05.11.1999 (а. с. 10-11). Лист відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Ш-779/0-0.29-800/138-19 від 08.11.2019 свідчить, що відповідно до проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам реформованого КСП «Льонок» Можарівської, Левковицької та Лучанківської сільських рад [PERSON] (нині покійна) зазначено площу 0,4159 га (сіножать) та 0,6158 га (рілля). Місце розташування: Можарівська сільська рада. Відомості щодо кадастрового номера по запитуваній земельній ділянці у державному земельному кадастрі відсутні. Державі акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] не видавались (а. с. 8). Таким чином, оскільки [PERSON] при житті було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), то відповідно вона при житті набула і право на земельну частку (пай). Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2009. На день її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» Можарівської сільської ради, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4566 грн. 00 коп.. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Він прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім позивача, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу. Зазначені обставини підтверджуються копією заповіту від 25.04.2005, зареєстрованого в реєстрі за №17, а також постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №796/02-14 від 16.05.2023 та повідомленнями Овруцької ДНК №2148/01-16 від 27.10.2025 і приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О. М. №253/01-16 від 23.10.2025. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай). Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved