Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

06 листопада 2025 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області електронними засобами зв`язку через систему ''Електронний суд'' від представника позивача Паладич Аліни Олександрівни надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ''СВЕА ФІНАНС'' до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 4728317 від 12.06.2024 в розмірі 29430,00 гривень та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' і [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4728317 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 Закону України ''Про електронну комерцію''. Товариство надало Споживачу кредит у розмірі 6000,00 грн., а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 360 дні (в)(день). ТОВ ''СЛОН КРЕДИТ'' свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ ''ПЕЙТЕК УКРАЇНА'', позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ITC при оформленні договору, було перераховано 6000,00 грн. В подальшому відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 року між ТОВ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ''СВЕА ФІНАНС'' було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02/25, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває Права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки відповідно до умов цього договору. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 01.02/25 від 21.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 29430,00 грн. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як Новий Кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору. Оскільки відповідачем вказана заборгованість за договором не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 29430,00 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6000,00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 20430,00 грн., пеня, штраф в розмірі 3000,00 грн., та 2422,40 гривень судових витрат. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 73). В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача в резолютивній частині позовної заяви просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 6). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, відзив на позовну заяву не подав (а.с. 92). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 12.06.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' і [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4728317 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 Закону України ''Про електронну комерцію'' (а.с. 7-16). Укладання договору було здійснене Сторонами за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або мобільний застосунок ''Credi7''. 12.06.2024 після попереднього проходження позичальником реєстрації в ITC і безпосереднього направлення ТОВ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' засобами ITC заявки на отримання кредиту, ТОВ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' надало відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобогв1язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Строк кредитування становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,5 % за кожен день користування кредитом і застосовується в межах всього строку кредиту. Відповідно до п. 1.6.1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення за стандартною ставкою за весь строк кредитування становить 38400,00 грн. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 72475 (а.с. 18-20). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4728317 від 12.06.2024, заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним договором становить 29430 гривень, яка складається із: 6000,00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 20430,00 грн., пеня, штраф в розмірі 3000,00 грн. (а.с. 31-34). 24.01.2025 року між ТОВ ''ЛІНЕУРА УКРАЇНА'' та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ''СВЕА ФІНАНС'' було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02/25, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває Права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки відповідно до умов цього договору (а.с. 36-45). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 01.02/25 від 21.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 29430,00 грн. (а.с. 48, 50). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, ЗУ ''Про електронну комерцію''. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит у розмірі 6000,00 грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором № 4728317 від 12.06.2024, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., по відсотках в розмірі 20430,00 грн., що в сумі становить 26430,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені, штрафу в розмірі 3000,00 грн. за Кредитним договором № 4728317 від 12.06.2024, то суд зазначає таке. З 24.02.2022 відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". На підставі вищевикладеного вимога в частині стягнення неустойки у розмірі 3000,00 грн. з відповідача задоволенню не підлягає. Таким чином, позов ТОВ ''СВЕА ФІНАНС'' щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 4728317 від 12.06.2024 підлягає до часткового задоволення в сумі 20430,00 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 20430,00 гривень, тобто 89,8 % від заявленої суми вимоги, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 2175,32 грн.

Outcome: approved