Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 05.05.2001 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, зазначає, що між ним та відповідачем виникли постійні непорозуміння. Стверджує, що неодноразові намагання спокійно вирішити проблеми не дали жодних результатів. Позивач зазначає у позові, що розлучення є єдиним виходом для побудови нового життя та збереження нормального бачення на сім`ю. З урахуванням наведеного у позовній заяві, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була своєчасно та належним чином повідомлена. При цьому, також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 05 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Дунаєвецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного управління юстиції зроблено запис № 26, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 05 травня 2001 року. Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та проти цього не заперечує відповідач, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами справи слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved