Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що з 2011 по 2012 рік сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована в органах РАЦСу на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.З моменту народження [PERSON] позивач визнає її своєю донькою, піклується про неї, займається вихованням, матеріально забезпечує, приймає участь у святкуваннях її дня народження, тобто повністю виконує свої батьківські обов`язки.З 2022 року і по теперішній час дитина постійно проживає разом із позивачем, в свою чергу, відповідачка відсутня за останнім відомим місцем проживання, на зв`язок не виходить, з дитиною не спілкується. її місце перебування не відоме, а тому представник позивача просить суд визнати позивача батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис № 13, складений Луганською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 26 липня 2012 року про народження [PERSON] , вказавши в графі відомості про батька дитини: [PERSON] , [INFO] , уродженець села Новий Стародуб, Олександрійського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, та видати нове свідоцтво про народження, змінивши [PERSON] прізвище на " [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явилась, однак надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову заперечень не висловила. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що з 2011 по 2012 рік сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Луганською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 26 липня 2012 року. На момент народження дитини [PERSON] перебував у тривалому відрядженні, а тому дитина була зареєстрована в органах РАЦСу на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, з якої вбачається, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Однак, дитина зареєстрована «по-батькові» відповідача « [PERSON] », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. З моменту народження неповнолітньої [PERSON] позивач визнає її своєю донькою, піклується про неї, займається вихованням, матеріально забезпечує, приймає участь у святкуваннях її дня народження, тобто повністю виконує свої батьківські обов`язки. З травня 2012 року сторони по справі припинили спільне проживання, після чого відповідачка відмовлялась з`явитись до органів ДРАЦСу для подання спільної заяви про визнання батьківства. Також, після припинення спільного проживання батьків, з 2014 року неповнолітня [PERSON] проживала періодично як із батьком, так і з матір`ю. З 2022 року і по теперішній час неповнолітня [PERSON] постійно проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради №12-20/229/10 від 17 вересня 2024 року. В свою чергу [PERSON] відсутня за останнім відомим місцем проживання, на зв`язок не виходить, з дитиною не спілкується, її місце перебування не відоме. З висновку молекулярно-генетичної експертизи №47651 від 02 травня 2025 року встановлено ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно ч.ч.1,2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124, 126 і 127 цього України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Положеннями статей 1,2, 18,22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). З огляду на вказане суд вважає доведеним факт кровного споріднення між [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачки за позовом. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 125,126,127,128,134,136 СК України, ст.ст. 1,2, 18,22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Outcome: approved