Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

24.09.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на час навчання повнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 31.03.2007 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року було розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття, але він продовжує навчання на другому курсі факультету протиповітряної оборони сухопутних військ у Харківському національному університеті Повітряних Сил, денної форми навчання, за державним замовленням, очікуваний термін навчання по 2028 рік. Дитина потребує матеріальної допомоги на харчування, лікування, придбання одягу та взуття, учбового приладдя, канцелярських товарів, тощо. Позивачці важко самостійно забезпечувати всі потреби сина, однак відповідач в добровільному порядку фінансової допомоги на період навчання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований та, крім того, на даний момент мобілізований до лав ЗСУ. Інших аліментних зобов`язань відповідач не має. Враховуючи викладене вище, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на період навчання їх повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання - 30.06.2028 року. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.20-21). До позову долучено заяву позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.2). 18.11.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що до досягнення сином повноліття він в офіційному порядку сплачував аліменти на його утримання через органи виконавчої служби. Відповідач стверджує, що він підтримує зв`язок із сином, і продовжує перераховувати йому кошти. В спільній розмові син повідомив, що навіть і не знав, скільки аліментів отримувала його мати, і що вона звернулась з даним позовом до суду. Також відповідач зауважив, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка отримує мінімальну пенсію та потребує дороговартісних ліків, а він є єдиним годувальником в родині. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від його доходів (а.с.26-27). 28.11.2025 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона не погоджується із запереченнями відповідача. Зазначила, що перерахування відповідачем коштів своєму синові мало разовий характер та здійснено ним до подання заперечень. Крім того, мати відповідача отримує пенсію за віком, пенсію у зв`язку із втратою годувальника (військову) та отримала компенсаційну виплату у зв`язку із загибеллю чоловіка на війні. А отже відповідач не несе тягар по її утриманню, а тому має можливість виконувати аліментні зобов`язання, але вона згодна на запропонований відповідачем розмір аліментів (а.с.53). 19.12.2025 року третя особа [PERSON] надав суду заяву, в якій підтвердив необхідність надання йому матеріальної допомоги від батька на період навчання, підтримує позицію позивача, викладену у відповіді на відзив на позовну заяву (а.с.54). На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року (а.с.5). Син залишився проживати з матір`ю. Позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.6). [INFO] [PERSON] досяг повноліття, але він продовжує навчання на другому курсі факультету протиповітряної оборони сухопутних військ у Харківському національному університеті Повітряних Сил, денної форми навчання, за державним замовленням, очікуваний термін навчання по 2028 рік. На підтвердження даного факту позивачкою надана довідка №176/176/24/3/1753/пс від 15.09.2025 року (а.с. 7). Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй важко самостійно забезпечити всі потреби сина, оскільки він навчається та потребує матеріальної допомоги на придбання їжі, взуття, одягу, тощо. Відповідач усунувся від будь-яких витрат на утримання дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим за 23 роки; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Враховуючи той факт, що [PERSON] продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову. Оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо розміру аліментів, суд виснує про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина аліментів в розмірі 1/6 частини від його доходів щомісяця. При цьому, суд враховує матеріальне становище відповідача та зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а його законні права та інтереси не порушуються. Разом з тим, суд зауважує, що аліменти на утримання повнолітньої дитини стягуються на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Оскільки в довідці, наданій вищим навчальним закладом, період навчання зазначений з 31.07.2024 року по 2028 рік, тому суд виснує про стягнення аліментів до 01.01.2028 року. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1.ч.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial