Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 30.09.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює на мінімальну заробітну плату, однак фактично отримує значно більший дохід, тому має можливість надавати допомогу на утриманні дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн. щомісячно , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою суду від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач в судовому засіданні проти позов визнав частково. Пояснив, що офіційно працює в ТОВ «Сумська паляниця» та отримує мінімальну заробітну плату, має нестабільний дохід. Позивачка з дитиною наразі проживають в Іспанії. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн. Перераховував кошти на утримання дитини під час, коли справа перебувала у провадженні суду, має намір за наявності можливості утримувати дитину у розмірі більшому, ніж частка від офіційної заробітної плати. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 30 вересня 2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказані обставини визнаються сторонами у справі. Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів відповідач за період з 1 кварталу 2024 по 4 квартал 2025 року отримував заробітну плату в ТОВ «Сумська паляниця», розмір якої у вказаному періоді змінювався від 1511,87 грн. до 12218,32 грн. (а.с.19-20). Позивачем надано копії медичної документації, з якої вбачається, що вона зверталась до спеціалістів з приводу здоров`я сина (а.с.29-31). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти . При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість утримувати дитину. Матеріали справи також містять докази, які підтверджують розмір доходів відповідача. Позивачка, вказуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 15 000 грн. щомісячно на утримання дитини, не надає доказів несення щомісячних витрат на дитину у такому розмірі. Зокрема, позивачкою надано копії квитків на підтвердження оплати переїзду її з дитиною до Іспанії, однак, за твердженням відповідача, ці квитки оплачував він, на підтвердження надав для ознайомлення інформацію, яка мається в його інтернет банкінгу. Надані фіскальні чеки на купівлю продуктів харчування та одягу також не підтверджують заявлених сум. Медична документація не містить інформації, що послуги лікарів спеціалістів були платними та що позивачка оплачувала ці послуги. Під час вирішення питання щодо розміру аліментів суд виходить із засад виваженості, розумності і справедливості та враховує, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків. Суд враховує часткове визнання відповідачем позову та визначає необхідним стягувати на утримання сина в розмірі 3500 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 29.07.2025 року, тому стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з цієї дати. В іншій частині вимог необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (23,33%) у розмірі 226,06 грн.

Outcome: partial