Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

26.12.2025 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 20.08.2019 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені 10 червня 2025 року, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Причиною тому послугували різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття довіри, любові та поваги один до одного. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає, майновий спір також відсутній. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачкою є неможливим та суперечить його інтересам, а тому на примирення не згоден. За таких обставин він вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.01.2026 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.16-17). 08.01.2026 року позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.18). 08.01.2026 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19). Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 20.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №477 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені в червні 2025 року. Сторони спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям і власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. Майновий спір відсутній, спору щодо визначення місця проживання дитини немає. На примирення подружжя не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що його необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. При цьому, позивач не наполягав на відшкодуванні судового збору.

Outcome: approved