Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №20410-06/2024 від 18.06.2024 у загальній сумі 44 755,00 грн. У обґрунтування позову посилається на те, що 18.06.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20410-06/2024 шляхом заповнення анкети-заяви та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого відповідач отримав 15 000,00 грн шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Стар файненс груп» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, відповідач умови не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 44 775,00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 22 275,00 грн заборгованість за відсотками, 7 500,00 грн заборгованість за неустойкою. 24.09.2024 між ТОВ «Стар файненс груп»» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу №24092024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №20410-06/2024 від 18.06.2024. Відповідачу 19.05.2025 було надіслано досудова вимога про погашення заборгованості, яка залишилася без задоволення. У відзиві на позовну заяву адвокат Лисенко А.О., який діє в інтересах відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належного оригіналу договору від 18.06.2024 укладеного між відповідачем та ТОВ «Стар файненс груп» для можливості перевірки дійсності укладання та підписання договору саме відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ним підписано зазначений договір неможливо. Законодавцем встановлено, що процедура підписання електронного кредитного правочину із допомогою одноразового ідентифікатора передбачає такі обов`язкові стадії: формування кредитом одноразового ідентифікатора; відправлення такого ідентифікатора позичальнику на його мобільний телефон, електронну адресу або інший засіб зв`язку; отримання ідентифікатора позичальником, введення такого ідентифікатора позичальником інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) кредитодавця. Одночасно доказами, що були надані позивачем разом із позовом, не доведено жодної із перелічених вище обставин (фактів/стадій/кроків), лише зазначення в пункті «реквізити сторін» електронний підпис [NUMBER] , не може свідчити про такий факт (обставину) та не може означати безумовність підписання договору, саме відповідачем, адже зазначене будь-який кредитор може зробити з будь-якою особою. Відсутність в матеріалах справи документів, які підтверджують дотримання порядку підписання електронного договору свідчать про те, що такий договір не можна вважати укладеним. Крім того до суду не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (первинного кредитора), який мав би підтвердження дотримання положень Закону України «Про електронну комерцію». Тобто, надані документи не містять підтвердження підписання договору позики відповідачем. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі відповідачу кредитних коштів є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Щодо незаконності застосування завищеної процентної ставки (1,5 % день) та нікчемності відповідної умови договору в силу Закону слід зазначити, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір був укладений 18.06.2024, тобто після набрання чинності цим законом, то проценти у відповідності до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1% в день, що свідчить про те, що до кредитних договорів, які укладаються після прийняття вищевказаного закону, перехідний період зниження процентної ставки не застосовується. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» є нікчемним. Отже, нормами ЗУ «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосовувати неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів, проценти в кредитному договорі є неузгодженими. І обмеженням права відповідача, як споживача, є обмеження прав в розмірі більшої сплати процентів (тобто доходу) на користь кредитора. Не підлягає перерахунок відсотків і за денною процентною ставкою під 1 % в день, адже, т.я. вони є неузгодженими. На підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача штрафних санкцій. Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що прострочене тіло кредиту 0,00 грн, що є ще одним доказом на підтвердження відсутності заборгованості за договором. Вважає, що позов подано до суду передчасно, т.я. позивачем не надано розрахункових документів та опис вкладення, а отже і не надано належних та допустимих доказів направлення досудової вимоги відповідачу, у останнього виник обов`язок повернення грошових коштів за кредитним договором. Крім того зазначає, що у адвоката відсутні повноваження на підписання позовної заяви, т.я. до переліку повноважень наданих в замовлені адвокатському бюро, підписання позовної заяви від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - не включено, а також зазначає, що підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні у зв`язку з їх захищеністю. Участь у справі сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача у наданому суду відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 18 червня 2024 року [PERSON] на сайті starfin.cоm.ua створив та заповнив заяву-анкету на отримання фінансового кредиту, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, щомісячний дохід, номер банківської картки отримувача. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування. Заява-анкета на отримання фінансового кредиту також містить дату заповнення -18.06.2024 та електронний підпис [PERSON] з одноразовим ідентифікатором W3601 ( а.с. 13-14). Згідно з договором про надання фінансового кредиту № 20410-06/2024 від 18.06.2024 укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] , убачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах (зворотня сторона а.с.17-23). Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.2. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.2.). Сума кредиту становить 15 000,00 у валюті гривня (п.1.1.). Кредит надається строком на 120 днів з 18.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування - 15.10.2024. Тип процентної ставки: фіксована (п.1.4). Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п. 1.2 цього договору (п.1.4.1.). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізітів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданими в день перерахування суми кредиту за вказаними реквізитами (п.1.6 Договору) Після отримання попереднього рішення про видачу кредиту клієнт на сайті товариства проходить ідентифікацію та верифікацію до вимог нормативно-правових актів товариства щодо фінансового моніторингу та чинного законодавство України (п. 2.12 Договору). У випадку успішного проходження ідентифікації та верифікації клієнту підтверджується можливість оформлення кредиту та товариство клієнту в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) ц формі договору про надання фінансового кредиту (п. 2.13 Договору). Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції (п. 2.15 Договору). У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор , або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле (п. 2.16 Договору). Після підписання договору товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок клієнта за реквізитами банківської картки клієнта, зазначеної клієнтом в заявці та цьому договорі (п. 2.22 Договору). За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором передбачено п. 5.3. цього договору (п. 3.1 Договору). Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахована неустойка (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором (п. 3.2 Договору) Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор W3601 (а.с. 25), яким підписано договір кредиту №20410-06/2024 від 18.06.2024 інформаційне повідомлення ( а.с. 23, 24). Згідно з даними додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №20410-06/2024 від 18.06.2024 сторони узгодили графік платежів відповідно до якої, сума кредиту становить 15 000,00 грн, сума процентів за користування кредитом становить 27 000,00 грн, загальна вартість кредиту 42 000,00 грн ( зворотня сторона а.с. 23 ). Згідно з повідомленням генерального директора ТОВ «УПР»» iPay.ua згідно з договором з ТОВ «Стар файненс груп» № ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 здійснило перерахування 18.06.2024 17:50:11 на суму 15 000, 00 грн, зараховано на картку [NUMBER] , номер транзакції - [NUMBER] (а.с. 26). 24 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як новим кредитором, було укладено Договір факторингу № 24092024, відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) ( зворотня сторона а.с. 28-33). Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 5895 від 24.09.2024 про переведення грошових коштів за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №24092024 від 24.09.2024 у сумі 3 564 318, 78 грн ( а.с. 35). 24.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стар файненс груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» було укладено акт прийому-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 24.09.2024 за договором факторингу №24092024 від 24.09.2024 (зворотня сторона а.с. 34). За відомостями Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24092024 від 24 вересня 2024 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №20410-06/2024 від 18.06.2024, укладеним з [PERSON] . Загальна сума заборгованості становить 44 775,00 грн, з яких 15 000,00 грн сума основного боргу за кредитом; 22 275,00 грн сума заборгованості по відсоткам, 7 500,00 грн сума заборгованості по пеням/штрафам ( а.с. 34). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №20410-06/2024 від 18.06.2024 вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» станом на 24.09.2024 складає 44 775, 00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 22 275.00 грн заборгованість за відсотками, 7 500,00 грн заборгованість за неустойкою(зворотня сторона а.с. 21-22). Крім того, позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у заяві-анкеті на отримання кредиту, та підтверджується довідкою реєстрації місця проживання, просив виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а саме: погасити заборгованість в загальному розмірі 44 775 грн, протягом 7 днів. Однак станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором № 20410-06/2024 від 18.06.2024 [PERSON] не погашена (зворотня сторона а.с. 35). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Клієнт [PERSON] верифікований шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 11.05.2023. По рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування кошти на суму 15 000, 00 грн від 18.06.2024 (а.с. 87). Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання надання фінансового кредиту № 20410-06/2024 від 18.06.2024, укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору W3601, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Зі змісту укладеного договору вбачається, що сторонами узгоджено всі істотні умови договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів за користування кредитом, строк кредитування. З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та 18.06.2024 надало йому кредит в сумі 15 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, зазначену відповідачем у кредитному договорі, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.04.2025 (а.с. 26). Крім того, зарахування коштів 18.06.2024 на картку відповідача № [NUMBER] у розмірі 15 000 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 87). Заявляючи клопотання суду не враховувати інформаційну довідку від АТ КБ Приватбанк та посилаючись на те, що вона є неналежним та недопустимим доказом представник відповідача не надав суду доказів на спростування зарахування вищевказаної суми на його банківський рахунок, не надав доказів, що даний банківський рахунок не належить відповідачу. Отже, доводи адвоката Лисенка А.О. щодо даної довідки АТ КБ Приватбанк є неспроможними, з огляду на те, що довідка містить достатньо інформації про перерахування коштів у розмірі 15 000 грн на рахунок відповідача, який був ним зазначений в анкеті-заяві від 18.06.2024. Інформація, яка міститься в даній довідці повністю узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності. Крім того, в матеріалах справи наявні копії договору факторингу укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», акт-прийому-передачі боржників до цього договору та витяг з реєстр боржників, з якого убачається перехід прав вимоги за кредитним договором до боржника [PERSON] . А тому вимога ТОВ «ФК « Кредит-Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним №20410-06/2024 від 18.06.2024 за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн., за відсотками в розмірі 22 275, 00 грн, ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом. Доводи адвоката Лисенка А.О., який діє в інтересах [PERSON] на спростовують вищенаведені висновки суду та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Так, зі змісту кредитного договору та заяви-анкети на кредит вбачається, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши ТОВ «Стар файненс груп» свої персональні дані, подав заяву на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на вебсайті товариства проведена відповідно до закону, оскільки [PERSON] передав кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, адресу електронної пошти. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню сум отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування ним. З договору вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладений на сайті позикодавця, та відповідач підписав його 18.06.2024 одноразовими ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений. Договір містить ПІБ, дату народження, паспортні дані, податковий номер, адресу реєстрації, номер мобільного телефону відповідача, реквізити банківського рахунку, тощо. Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та є обов`язковим до виконання сторонами. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведення позивачем факту укладання між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем кредитного договору та погодження суттєвих умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Посилання адвоката Лисенка А.О. на невідповідність розміру заборгованості відповідача Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» не знайшли свого підтвердження в наданих суду доказах. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок та встановлено, що він не суперечить вимогам Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Водночас сторона відповідача не скористалась своїм правом та не надала свого контррозрахунку заборгованості. Отже, розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком та іншими доказами у їх сукупності і не спростований відповідачем. Доказів про те, що банківський рахунок, на який було перераховано кошти позивачем не належить відповідачу стороною відповідача не надано, доказів про не зарахування коштів на рахунок відповідача суду не надано, клопотань про витребування відповідної інформації представником відповідача не заявлялось. Доводи адвоката Лисенка А.О. про те, що у адвоката, який діє в інтересах позивача відсутні повноваження на підписання позовної заяви спростовуються змістом договору, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та АО «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. про надання правничої допомоги № 0103 від 01.03.2024, згідно з яким виконавець надає послуги представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, має право надавати від імені клієнта пояснення, заяви, клопотання, скарги, тощо. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору із визначенням істотних умов щодо сплати відсотків та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн. Доказів на спростування заявлених позивачем вимог стороною відповідача не надано. Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн., за відсотками в розмірі 22 275, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за неустойкою у розмірі 7 500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час. З огляду на викладене вище, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 7 500,00 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві ТОВ «ФК «Кредит-капітал» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Так, між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та адвокатське об`єднання «Апологен» в особі адвоката Усенка М.І. укладено договір про надання правничої допомоги № 0103 від 01.07.2025, про що надано замовлення до договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 та детальний опис наданих послуг від 09.05.2025 за договором про надання (правової (правничої) допомоги) від 01.03.2024. Відповідно до детального опису наданих послуг від 09.05.2025 за договором про надання (правової (правничої) допомоги) від 01.03.2024 адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. надано правничу допомогу: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі- 30 хв; складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта-3 год 30 хв, всього 6 год 30 хв. Водночас зі змісту ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). З урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Враховуючи результати вирішення спору між сторонами вимоги представника відповідача - адвоката Лисенка А.О. про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь відповідача [PERSON] судових витрат, не можуть бути задоволені, з огляду на те, що підстав, які б вплинули на висновки суду представником відповідача ані у відзиві, ані у заяві не наведено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку зі сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: - 2 016, 64 грн.

Outcome: partial