Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2025 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 30.10.2015 з відповідачем [PERSON] , з тих підстав, що сімейні відносини між ними не склалися через різні погляди на подальше життя, розподіл сімейних обов`язків та вирішення питань життя сім`ї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Чоловік створив іншу сім`ю, і вже чотири роки вони не проживать разом. За даних обставин шлюб існує формально, сім`я розпалася, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Відповідач не бажає розривати шлюб в органанх РАЦСу, що змушує позивача звертатися з даним позовом в суд. Після розірвання шлюбу бажає мати нинішнє прізвище - [PERSON] . У зв`язку з цим, просила суд розірвати ушлюб укладений з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] , стягнути з відповідача, понесені нею судові витрати, сплачений судовий збір, розглянути справу у її відсутність. 12.11.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та з призначення справи до судового розгляду. Сторони у судове засідання не прибули, повідомлені належно. Позивач [PERSON] в позові клопотала про розгляд справи за її відсутності. Інших за змістом заяв до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджено даними АТ "Укрпошта", про отримання 29.11.2025 рекомендованого листа R067046327036, причини не прибуття не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не надходило. Відзив на позов не надав. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Статтею 51 Конституції України, статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Судом встановлено, 30 жовтня 2015 року між громадянами України [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 145, та дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " [PERSON] ". Вимогами частин 3, 4 статті 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статей 110 - 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. У відповідності до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач вказує, що сім`я розпалася, відповідач створив іншу сім`ю та вже чотири роки шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу не можливе, але відповідач не бажає розривати шлюб в органанх РАЦС. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Таким чином, суд вважає встановленим, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про шлюб та враховуючи ту обставину, що остання в позові ставить питання щодо прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved