Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Зміст позовної заяви та інших заяв по суті, які подані сторонами, процесуальні дії вчинені судом при розгляді справи Представник позивача, адвокат Матківський Т,О. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва в інтересах [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до ТОВ «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» (далі - відповідач), про поновлення на роботі позивача на посаді провідного інженера з технічного розвитку відділу стратегічного розвитку та інвестицій ТОВ «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» з 09.10.2024 та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу. Позов обґрунтований тим, що 05.05.2023 позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» на посаду інженера з підготовки виробництва. В подальшому був переведений на посаду провідного інженера з технічного розвитку відділу стратегічного розвитку та інвестицій. В подальшому 07.10.2024 наказом № 342-к позивачу було оголошено догану «за невиконання правомірних наказів, розпоряджень та інших внутрішніх документів роботодавця». 08 жовтня 2024 року наказом відповідача № 670-к позивач був звільнений із займаної посади згідно із п. 3 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Позивач не згоден із діями відповідача по притягненню його до дисциплінарної відповідальності та подальшим звільненням, вважає відповідні дії протиправними. Вважає, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача (оголошення догани) складається із загальних фраз та не містить конкретних фактів допущеного ним невиконання обов`язків, не зазначено, коли саме вони мали місце, та в який час. Посилання на невиконання позивачем завдання з підготовки Плану евакуації в строк до 03.09.2024 з причин неспроможності комунікувати з працівниками інших структурних підрозділів не відповідає дійсності. Позивачем були виконані всі необхідні дії в межах його компетенції. Крі м того посадова інструкція позивача взагалі не містила пункту щодо підготовки Плану евакуації (релокації) підприємства. В порушення вимог ст. 148 КЗпП України догану позивачу було оголошено 07.10.2024 тоді як місячний строк з дня виявлення порушення закінчився 04.10.2024. Також позивач вважає, що в наказі про оголошення догани не наведено фактів порушення ним етичних норм та норм ділової етики на підприємстві. Так, згідно п.п. 4.3, 5.1 Кодексу ділової поведінки АТ «УОП» в разі виявлення порушення цього Кодексу на підприємстві має бути невідкладно проведене ретельне розслідування. Саме результати розслідування, згідно п. 5.1 Кодексу можуть стати підставою для дисциплінарного стягнення, в тому числі звільнення працівника за порушення вимог Кодексу. Проте жодне розслідування по факту нібито порушення позивачем вимог ділової етики не проводилось, посилання на таке розслідування в оскаржуваних наказах відсутнє. Також позивач вважає себе викривачем в розумінні норм Закону України «Про запобігання корупції», а отже, вважає, що повинно бути гарантовано захист його трудових прав. Також позивач вважає неправомірним наказ про його звільнення від 08.10.2024 №670-к за систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що порушення вказані в наказі є не конкретизованими, не відповідають дійсності та наявний факт повторного притягнення позивача за одні і ті самі порушення (зокрема в частині порушень правил етичної поведінки). Крім того в наказі не вказано на порушення, які відбулись у період з 07.10.2024 по 08.10.2024. Жодних доказів, що свідчать про систематичне невиконання положень посадової інструкції позивача немає. Роботодавцем не зазначена тяжкість допущених порушень працівником, негативні наслідки які настали для підприємства внаслідок його винних дій, не доведено його вину та умисел. Щодо строків звернення до суду, то позивач просить суд вважати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин виходячи з того, що позивач не має юридичної освіти, а тому не був обізнаний про чинні зміни в законодавстві щодо строків звернення до суду при поновленні на роботу та оскарженні догани. Крім того причиною пропуску строку звернення до суду стало дія на позивача умов правового режиму воєнного стану, постійні обстріли міста Києва і те, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою. З огляду на вказане, позивач просив його вимоги задовольнити. Склад суду визначено відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті (відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив). 09 травня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач вказує, що позивачем пропущено трьохмісячний строк звернення до суду, який передбачений ст. 233 КЗпП України. Адже притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача відбулось відповідно 07 - 08.10.2024, а позов до суду позивач подав 03.04.2024, тобто із пропуском відповідно тримісячного та місячного строку звернення до суду. При цьому на думку відповідача поважних причин пропуску строку позивач у позові не наводить. Щодо тверджень про незаконність наказів, якими позивач буд притягнутий до дисциплінарної відповідальності та подальшому звільнений, відповідач вважає такі твердження не доведеними та обґрунтованими припущеннями. Позивач ознайомлений із правилами трудового внутрішнього розпорядку та посадовою інструкцією і йому відомо в чому полягають його посадові обов`язки. До керівництва відповідача надійшло ряд скарг від його колег, щодо порушення позивачем посадових обов`язків та норм ділової етики, які на думку відповідача є обґрунтованими і мали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення. Отже, на думку відповідача, твердження позивача про незаконне звільнення не підтверджено належними та допустимими доказами, є суто суб`єктивним і ґрунтується на неправильному тлумаченні норм положень КЗпП України. 14 травня 2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання представника про долучення додаткових доказів, які були відсутні у сторони позивача на момент подання позову. 20 травня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення з обставин спірних правовідносин, в яких підтримано позов. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судових засідання по розгляду справи по суті позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача просила у задоволенні позові відмовити з підстав зазначених у відзиві. 24 листопада 2025 року представник відповідача подала до суду додаткові пояснення (тези заключного слова відповідача), в яких підтримала попередню правову позицію, висловлену у відзиві на позов. 08 грудня 2025 року представник позивача надав до суду пояснення на додаткові пояснення представника відповідача. Заслухавши пояснення представників сторін суд перейшов до стадії дослідження письмових доказів. Після стадії судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) оголошено дату та час проголошення судового рішення - 22.12.2025. 22 грудня 2025 року відповідно до ч. 2 ст. 244 ЦПК України судом постановлено ухвалу про поновлення судового розгляду у зв`язку із наявністю необхідності додаткового з`ясування обставин справи. Після закінчення поновленого розгляду справи суд відкрив судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Обставини встановлені судом. Суд, заслухавши учасників справи, повно і всебічно дослідивши докази, які міститься у матеріалах справи, встановив такі обставини. Судом на підставі долучених до справи копій наказів відповідача та копії трудової книжки встановлено, що на підставі наказу №15-к від 04.05.2023 позивач [PERSON] був прийнятий з 05.05.2023 на роботу до ТОВ «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» на посаду інженера з підготовки виробництва. На підставі наказу відповідача №7-к від 03.01.2024 з 01.01.2024 [PERSON] був переведений на посаду провідного інженера з технічного розвитку відділу стратегічного розвитку та інвестицій. До матеріалів справи долучено копію наказу відповідача від 28.03.2024 №134 «Про введення в дію Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «КБАО», із якого встановлено, що з 28.03.2024 введено в дію Правила внутрішнього трудового розпорядку відповідача (далі - Правила). У розділі 8 Правил врегульовані питання відповідальності за порушення трудової дисципліни. У матеріалах справи міститься копія наказу АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» від 15.05.2024 № 339 «Про затвердження Кодексу ділової етичної поведінки для підприємств та господарських товариств АТ «УОП» (далі - Кодекс ділової етичної поведінки). Також в матеріалах справи є копія наказу відповідача від 21.05.2024 № 217 «Про введення в дію Кодексу ділової етичної поведінки» згідно якого у ТОВ «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» введено в дію Кодекс ділової етичної поведінки. 07 жовтня 2024 року наказом відповідача № 342-к позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за невиконання правомірних наказів, розпоряджень та інших внутрішніх документів роботодавця. Із змісту вказаного наказу встановлено, що підставами для винесення вказаного наказу стали службові записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 27.09.2024, 30.09.2024, 07.10.2024, начальника бюро юридичної роботи від 25.09.2024, 07.10.2024, начальника відділу інформаційних технологій від 26.09.2024. Зокрема, відповідачем встановлено факт не виконання позивачем у серпні 2024 року завдання по опрацюванню у строк до 03.09.2024 Плану евакуації, в тому числі з причин з причин неспроможності комунікувати з працівниками інших структурних підрозділів. Інша підстава вказана в наказі про застосування догани це встановлення факту доступу до зовнішніх та локальних мережевих ресурсів у робочий час та з незрозумілих мотивів та не із пов`язаною з роботою метою. Окремою підставою із змісту наказу вказано всупереч внутрішніх документів щодо доброчесності (не підтримання взаємної поваги серед колег, не дотримання ділових стандартів та соціальних норм поведінки, що виражається у зневажливому ставленні до колег, плітках про колег, фаворитизмі щодо кар`єрного зростання). У матеріалах справи міститься копія службової записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 30.09.2024 на ім`я директора відповідача [PERSON] , в якій вказувалось на зрив строків підготовки позивачем Плану евакуації , а також неетичну поведінку позивача по відношенню до керівництва та колег. В службовій записці міститься клопотання про звільнення або переведення позивача. Також до справи долучена копія службової записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 07.10.2024 на ім`я директора відповідача [PERSON] , де також йдеться про невиконання поставлених позивачу завдань із виконання Плану евакуації; несанкціоноване заволодіння позивачем інформацією на серверному просторі; неетичну поведінку позивача серед колег. До матеріалів справи долучено копію службової записки начальника бюро юридичної роботи відповідача [PERSON] від 25.09.2024, із якої встановлено, що відповідна посадова особа повідомляла в.о. Директора про доступ позивача до одного з проектів договорів, який опрацьовувався працівником бюро юридичної роботи [PERSON] на серверному просторі TEMP; копія службової записки начальника бюро юридичної роботи відповідача [PERSON] від 07.10.2024 на ім`я начальника відділу [PERSON] в якій надавалась негативна характеристика позивачу та вказувалось на його неетичну поведінку у колективі підприємства. Також у матеріалах міститься копія службової записки начальника відділу технологій [PERSON] на ім`я тво директора [PERSON] , в якій вказувалось на велику активність користувача [PERSON] на мережевих ресурсах інших користувачів та доступ файлів, які не відповідають посадовим обов`язкам користувача [PERSON] . В матеріалах справи міститься доповідна інженера відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] на ім`я начальника відділу [PERSON] про неетичну поведінку позивача, зокрема критичне ставлення до керівництва відповідача. В матеріалах провадження містяться пояснення позивача від 13.09.2024 на ім`я директора відповідача, копія тво генерального директора АТ «УОП» щодо підготовки Плану евакуації (релокації) підприємства, в якому позивач викладає власне пояснення з приводу виконання завдання із підготовки Плану евакуації. У вказаних пояснення позивач вказує, що був ознайомлений із вказаним листом 13.08.2024 і послідовно почав виконувати завдання. Форму для підготовки Плану евакуації він отримав від іншого структурного підрозділу 29.08.2024 після чого почав її наповнювати інформацією, яка надходила від інших структурних підрозділів відповідача. Станом на 09.09.2024 узагальнена інформація була сформована на 80%. Вважає, що подальші дії по узгодженню інформації з керівниками інших підрозділів повинні здійснюватися керівником відділу. В матеріалах справи міститься копія службової записки від 30.08.2024 підписана позивачем до т.в.о директора відповідача [PERSON] , в якій позивач з метою підготовки Плану евакуації (релокації) просить надати вказівку відділу бухгалтерського обліку та звітності надати Переляк основних та малоцінних засобів за наведеним списком. На вказаній службовій записці проставлені візи т.в.о директора відповідача [PERSON] . Також в матеріалах справи містяться пояснення позивача від 27.09.2024, щодо ознайомлення із файлами, які знаходяться в загальному доступі на серверному просторі TEMP. В поясненнях зазначив, що у відповідному місці не зберігаються файли із таємною чи службовою інформацією. Позивач визнає, що дивився файл в папці працівника [PERSON] , але робив це з метою викриття неправомірних дій посадових осіб відповідача. Також позивач висловив своє критичне бачення діяльності відповідача та його посадових осіб. У матеріалах справи міститься копія наказу відповідача №670-к від 08.10.2024, яким позивача звільнено із займаної посади 08.10.2024 згідно із п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Із змісту наказу встановлено, що підставою для винесення вказаного наказу стала службова записка начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 04.10.2025, щодо ігнорування позивачем вимог та рекомендацій по підготовці звіту на виконання розпорядження АТ «Українська оборонна промисловість» №121/Р від 30.11.2023, що призвело до трьох спроб невдалої підготовки листа-відповіді. Вказане призвело до затягування листа-відповіді та самостійна підготовка начальником відділу фінальної редакції листа-відповіді. Іншою підставою притягнення до відповідальності у наказі вказується, що з боку позивача у період орієнтовно з червня по 08.10.2024 спостерігається неетична поведінка в ході спілкування з колегами, що проявлялось у негативних висловлюваннях на адресу керівництва товариства, звинувачення у непрофесійності, демонстрацію зневажливого ставлення до колег, пліткування та ін. Враховуючи викладене, та з урахуванням оголошення догани наказом відповідача від 07.10.2024 №342-к, відповідач дійшов висновку про систематичність порушення трудових обов`язків позивачем, що є підставою для звільнення. В матеріалах справи міститься копія службової записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 04.10.2024 на ім`я директора відповідача [PERSON] , в якому в якому доповідається щодо незадовільне відпрацювання позивачем щомісячного Звіту щодо стану виконання державних контрактів (договорів, додаткових угод) з розроблення, освоєння і впровадження нових технологій, нарощування наявних виробничих потужностей для виготовлення продукції оборонного призначення (далі - Звіт). Також у вказаній службовій записці вказувалось на порушення етичних норм позивачем. В матеріалах міститься копія пояснень позивача від 08.10.2024 на ім`я начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] , в якій позивач визнав факт допущення декількох помилок у Звіті, пославшись на стресову ситуацію в якій він перебував. У матеріалах справи міститься копія колективного звернення колективу Фінансового економічного управління від 08.10.2024 на ім`я директора відповідача [PERSON] щодо неетичної поведінки позивача. Також в матеріалах справи знаходиться копія службової записки начальника Фінансового економічного управління [PERSON] від 08.10.2025 на ім`я директора відповідача [PERSON] щодо неетичної поведінки позивача. Із копії листа Первинної профспілкової організації відповідача від 08.10.2024 № 15, який долучено до матеріалів справи, судом встановлено, що профспілкою надано згоду на звільнення позивача з посади провідного інженера з технічного розвитку 08.10.2024 згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. До матеріалів справи долучено копію листа АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» від 06.08.2024 № ЦФР-6766 «Щодо погодження планів евакуації (релокації) підприємств учасників АТ «УОП» який адресований керівникам підприємств , в тому числі відповідачу. На вказаному листі проставлено декілька віз для посадових осіб відповідача: віза керівника «[PERSON], [PERSON]», а також віза іншої заступника керівника [PERSON] «[PERSON], [PERSON], Відділу інвестицій і розвитку» із визначенням обсягу завдань. Також до матеріалів долучені письмові копії електронних звернень позивача на скриньку АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» з листами щодо неправомірних, на думку позивача, дій посадових осіб відповідача. Із долучених до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб від 17.11.2007, копії свідоцтва про народження від 03.07.2012, судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи також долучена копія довідки від 09.05.2023 № 3008-7001780561 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої судом встановлено, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою із фактичним місцем проживання у Святошинському районі м. Києва. Зазначені вище обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, які суд вважає належними, допустимими та достовірними. Норми права, які застосовано судом, мотиви їх застосування, висновок суду. Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 3933-XII від 04.02.1994 (далі - Конвенція) передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. У ст.ст. 7, 8 Конвенції вказано, що трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов`язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв`язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості. Працівник, який вважає, що його звільнили необґрунтовано, має право оскаржити це рішення, звернувшись до такого безстороннього органу, як суд, трибунал у трудових питаннях, арбітражний комітет чи до арбітра. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Конвенції вказано, щоб тягар доведення необґрунтованості звільнення не лягав лише на працівника, методами, зазначеними в статті 1 цієї Конвенції, передбачено першу або другу чи обидві такі можливості: a) тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці; b) згадані в статті 8 цієї Конвенції органи наділяються повноваженнями виносити рішення про причину звільнення з урахуванням поданих сторонами доказів та відповідно до процедур, передбачених національними законодавством і практикою. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (ст. 5-1 КЗпП України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. У ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Статтею 149 КЗпП України передбачено застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі № 541/3870/24 вказано, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 9901/743/18, постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/6249/18). У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до нього догани наказом відповідача від 07.10.2024 № 342-к та застосування до позивача стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу відповідача № 670-к від 08.10.2024. Щодо застосування до позивача догани на підставі наказу відповідача від 07.10.2024 № 342-к суд звертає увагу на таке. Так у вказаному наказі виокремлено декілька підстав застосування догани: службові записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 27.09.2024, 30.09.2024, 07.10.2024, начальника бюро юридичної роботи від 25.09.2024, 07.10.2024, начальника відділу інформаційних технологій від 26.09.2024, а саме невиконання у строк до 03.09.2024 завдання по опрацюванню Плану евакуації (релокації) підприємства; несанкціонований доступ позивача до файлів інших користувачів у загальному мережевому просторі TEMP; неетична поведінка позивача у колективі. Щодо невиконання завдання по опрацюванню Плану евакуації (релокації) підприємства, то як встановлено судом, останнє було засноване на листі АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» від 06.08.2024 № ЦФР-6766 «Щодо погодження планів евакуації (релокації) підприємств учасників АТ «УОП». Із віз наявних на вказаному листі виконання відповідних вимог АТ «УКРОБОРОНПРОМ» було доручено декільком посадовим особам та підрозділам відповідача, серед яких був відділ інвестицій в якому був позивач. При цьому відповідачем не надано суду доказів в якому обсязі та в які строки було поставлено перед позивачем завдання по опрацюванні Плану евакуації (релокації) підприємства. Надані відповідачем докази не містять інформації, що позивачу було встановлено його безпосереднім керівником або керівником вищого рівня строк для опрацюванні Плану евакуації (релокації) підприємства до 03.09.2024. При цьому із матеріалів справи, зокрема із пояснень позивача від 13.09.2025, встановлено, що позивач здійснював опрацювання Плану евакуації (релокації) підприємства в частині узагальнення інформації інших структурних підрозділів. Враховуючи викладене, відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не з`ясовано чи виконали інші посадові особи та структурні підрозділи завдання по наданні інформації позивачу для здійснення відповідного узагальнення Плану евакуації (релокації) підприємства і як це вплинуло на виконання завдання позивачем. Крім цього при застосуванні до позивача догани відповідачем не з`ясовано які були негативні наслідки відповідних дій позивача та в чому вони проявились. Також суд погоджується з твердженням представника позивача, що відповідач застосовуючи до позивача 07.10.2024 дисциплінарне стягнення за невиконання у строк до 03.09.2024 завдання по опрацюванню Плану евакуації (релокації) підприємства, не дотримався строку притягнення до відповідальності передбаченого ст. 148 КЗпП України (одного місяця з дня його виявлення). Щодо доступу позивача до файлів інших користувачів у загальному мережевому просторі TEMP, то суд звертає увагу на таке. Доступ до файлів у внутрішній електронній мережі працівниками відповідача врегульований Порядком роботи з мережевими файловими ресурсами, який затверджений наказом ДК «УКРОБОРОНПРОМ» від 29.05.2020 № 222 «Про затвердження Положення про політику інформаційної безпеки». У розділу 5 вказаного Порядку вказано, що обмін інформацією між працівниками різних підрозділів, що не мають спільних папок, здійснюється переважно засобами корпоративної електронної пошти, а файлами великого розміру, які не вдається відправити електронною поштою, - через спеціалізовану папку "TEMP". До цієї папки мають доступ усі працівники Концерну та обмін файлами відбувається наступним чином: працівник одного підрозділу розміщує файли або файли в папках в папці "TEMP", а працівник іншого підрозділу відразу їх забирає із видаленням інформації. Якщо якісь файли все ж таки залишились в папці, вночі папка "TEMP" автоматично очищується. Отже, із вказаного вбачається, що до файли розміщених у загальному мережевому просторі TEMP, мають всі працівники відповідача, вказані файли не мають грифу обмеження, а отже їх відкриття позивачем не може вважатися порушенням виконавської дисципліни або порушенням внутрішнього трудового розпорядку. При цьому в цьому випадку відповідачем також не наведено, які негативні наслідки мало для підприємства відкриття позивачем файлів у загальному мережевому просторі. Щодо застосування до позивача догани за порушення етичних норм, то відповідні порушення з боку відповідача були зафіксовані в службових записках начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] 07.10.2024, начальника бюро юридичної роботи [PERSON] від 07.10.2024, в яких останні посилались, зокрема, на порушення позивачем вимог наказу АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» від 15.05.2024 № 339 «Про затвердження Кодексу ділової етичної поведінки для підприємств та господарських товариств АТ «УОП». Водночас у розділі «Відповідальність за недотримання Кодексу» Кодексу ділової етичної поведінки вказується, що недотримання норм і стандартів поведінки, які містять в цьому кодексі, розцінюється як серйозне порушення. Таке порушення розглядається шляхом проведення розслідування, і може призвести до дисциплінарного стягнення, в тому числі звільнення. Суд звертає увагу, що викладені у службових записках звинувачення позивача у неетичній поведінці містять лише загальні твердження, у яких не вказано на конкретні про дату, місце відповідної поведінки, осіб, якого це стосувалось, тощо. При цьому відповідачем не надано суду доказів проведення розслідування неетичної поведінки позивача, про які йдеться у службових записка від 07.10.2024, а також тверджень про порушенням ним Кодексу ділової етичної поведінки. Адже звинувачення позивача у неетичній поведінці могло було бути викликано як критичним ставленням позивача до діяльності посадових осіб відповідача, так і особистим непорозумінням між позивачем та посадовими особами, які склали відповідні службові записки. Більше того застосування до позивача дисциплінарного стягнення 07.10.2024, безпосередньо після отримання вказаних службових записок, на думку суду виключало проведення об`єктивного розслідування фактів можливої неетичної поведінки позивача як це передбачено Кодексу ділової етичної поведінки. Отже, на думку суду без ретельного розслідування звинувачень в неетичній поведінці, відповідач не мав об`єктивних підстав до притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що на думку суду свідчить про упереджений підхід відповідача до позивача під час притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. За вказаних обставин суд вважає, що під час судового розгляду підтвердились твердження позивача та його представника про не відповідність вимогам закону наказу відповідача від 07.10.2024 № 342-к «Про оголошення догани [PERSON] ». Щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу відповідача від 08.10.2024 № 670-к, то суд звертає увагу на таке. Так підставою застосування звільнення стала службова записка начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 04.10.2024 щодо незадовільного відпрацювання позивачем щомісячного Звіту щодо стану виконання державних контрактів (договорів, додаткових угод) з розроблення, освоєння і впровадження нових технологій, нарощування наявних виробничих потужностей для виготовлення продукції оборонного призначення, а також неетична поведінка позивача у період з червня по жовтень 2024 року. Слід звернути увагу, що відповідна службова записка начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] датована 04.10.2024, а отже існувала на момент розгляду питання про застосування до позивача догани 07.10.2024 і на думку суду повинна бути врахована відповідачем при застосуванні до позивача догани. Суд критично оцінює твердження представника відповідача, що службова записка начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 04.10.2024 здійснювала тривале документальне проходження і потрапила на розгляд керівника відповідача лише 08.10.2024. Адже, службові записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 07.10.2024 та начальника бюро юридичної роботи [PERSON] від 07.10.2024 потрапили на розгляд керівника відповідача 07.10.2024, тобто в день їх складання. З огляду на вказане, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів такого тривалого проходження службової записки начальника відділу стратегічного розвитку та інвестицій [PERSON] від 04.10.2024 За вказаного суду вважає, що до позивача не могло застосовуватись дисциплінарне стягнення за факти викладені у службовій записці від 04.10.2024, адже вказані факти були виявлені відповідачем до моменту застосування догани до позивача, а тому повинні бути розглянуті відповідачем одночасно 07.10.2025. Щодо неетичної поведінки позивача в період з червня по жовтень 2024 року, то вказані обставини були предметом розгляду керівника відповідача під час застосування до позивача догани. При цьому наказ про звільнення позивача не містить посилання на обставини невиконання позивачем службових обов`язків, порушення правил трудового розпорядку або неетичної поведінки позивача у період з 07.10. по 08.10.2024. Аналогічно до обставин застосування до позивача догани, факти можливої неетичної поведінки позивача викладені у службовій записці начальника Фінансового економічного управління [PERSON] та колективному зверненні працівників цього управління також не були розслідуванні відповідачем відповідно до вимог Кодексу ділової етичної поведінки, що на думку суду свідчить про упереджене ставлення до позивача. Крім того, суд вже звертав увагу на правову позицію Верховного Суду щодо необхідності наявності факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного впливу. Враховуючи висновки суду про безпідставність застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, відсутні підстави стверджувати про повторність невиконання позивачем посадових обов`язків або будь-яких інших порушень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про безпідставність наказу відповідача від 08.10.2024 №670-к «Про звільнення [PERSON] ». Щодо строків звернення позивача до суду із позовом, то суд вважає необхідним звернути увагу на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення (постанови Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 243/9604/18, від 02.12.2020 у справі № 203/2276/19, від 29.06. 2021 у справі № 588/1672/18). У постанові Верховного Суду від 30.07.2021 у справі № 263/6538/18 зазначено, що у ст. 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого в ч. 1 ст. 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. У цій справі представник позивача подав позов до суду 02.04.2025. Водночас з наказом про застосування догани позивача було ознайомлено 07.10.2024 р. під підпис, а з наказом про звільнення - 08.10.2024. Засвідчені в копії зазначених наказів в день їх виготовлення 07.10.2024 та 08.10.2024 були вручені позивачу. Отже, строк оскарження наказу відповідача від 07.10.2024 № 342-к «Про оголошення догани [PERSON] » завершився 07.01.2025, а строк оскарження наказу про звільнення відповідача від 08.10.2024 №670-к «Про звільнення [PERSON] » завершився 08.11.2024. Як поважні причини для поновлення строку звернення до суду із позовом позивач наводить дію правового режиму воєнного стану, обстріли міста Києва, в тому числі Святошинського району, де проживає позивач, наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи, вплив наслідків військових дій на психологічний стан неповнолітньої дитини позивача. При цьому позивач та його представник не надали доказів, які б документально засвідчили існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волі позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення позивача до суду. Водночас суд має враховувати, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку на звернення до суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, адже висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях висловлених стороною спору. Крім цього суд звертає увагу, що із змісту ордеру про надання правничої допомоги від 07.02.2025, договір про надання правничої допомоги між позивачем та його представником, адвокатом Матківським Т.О. було укладено 07.02.2025. Вказане свідчить, що позивач звернувся за наданням правової допомоги після завершення строку на подання позову і не надав доказів, що до цього вчиняв дії необхідні для звернення до суду за захистом своїх прав. Але навіть після укладення договору про надання правничої допомоги від 07.02.2024, позов було підготовлено та подано до суду через два місяці без наведення обґрунтованих причин поважності причин такої тривалої підготовки позову, яка за своєю тривалістю перевищує строк звернення до суду у частині вимоги про поновлення позивача на роботі. Суд не може врахувати як поважну причину для не звернення до суду твердження представника позивача про відсутність на момент укладення договору про надання правової допомоги окремих доказів (документів) необхідних для підготовки позову. На думку суду відповідні докази могли бути отримані позивачем або його представником після звернення до суду, під час проведення підготовчого провадження. Не надано також позивачем також доказів, що його зайнятість піклуванням про здоров`ям його неповнолітньої дитини у період з 09.10.2025 по 02.04.20205 завадила йому своєчасно звернутись до суду. Щодо твердження позивача про не звернення до суду через дію правового режиму воєнного стану, то Верховний Суд у свої правовий позиції неодноразово виснував, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання стороною дій протягом установленого законом строку (постанови Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 697/2360/21, від 14.09.2022 у справі № 200/21749/17, від 25.09.2024 у справі №760/19995/21-ц). Отже, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин, які б були підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом. Звернення до суду з пропуском передбаченого законом строку для звернення із позовом є самостійною підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази, які їх підтверджують, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові у зв`язку із пропуском позивачем строків звернення до суду передбачених ст. 233 КЗпП України. Оскільки вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу безпосередньо залежить від вирішення вимоги про поновлення позивача на роботі, така вимога є похідною від вимоги про поновлення на роботі, а тому також не підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат у справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у позові судові витрати відповідно да наведених приписів ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed