Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №537571848 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15 600 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало грошові кошти. 28 листопада 2018 року первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 19 грудня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №19/1224-01. Відповідно до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу №04/06/2025-Ю. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 у сумі 22 140 грн 35 коп., з яких: 11 533 грн 08 коп. - заборгованість по кредиту, 10 607 грн 27 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 листопада до суду надійшли пояснення щодо позову від представника відповідача, у яких він вказав, що у розрахунку не зазначено, які розрахунки процентів та за якою процентною ставкою були взяті у період з 25.02.2024 по 29.02.2024; з 25.03.2024 по 29.03.2024 та з 25.04.2024 по 29.04.2024. Представник відповідача звертає увагу на те, що за 29.02.2024; 29.03.2024 та за 29.04.2024 було нараховано по 456 грн 72 коп. процентів за кожний день, за якою процентною ставкою такі нарахування були здійсненні йому не зрозуміло. Крім того, представник зазначає, що матеріали справи містять в собі розрахунки заборгованості всіх попередніх кредиторів, а саме відсутній розрахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ОНЛАЙН ФІНАНС», отже в період коли борг перебував у зазначеного кредитора відповідачу не зрозуміло чи здійснювались якісь нарахування процентів чи навпаки списання. Крім того, 13.11.2025 представник відповідача також подав заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу позивача, обґрунтувавши її тим, що позовна заява, в собі не містить жодних складних міркувань та доводів адвоката, не було затрачено часу на витребування чи здобуття необхідного доказу для її складання, відтак є беззаперечним, що заявлені судові витрати є явно завищеними та абсолютно не підтвердженими, не співмірними ані з складністю справи, ані з ціною позову. 17 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява, у якій вона заперечувала заяву представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відтак представник позивача просила відмовити Відповідачу у задоволенні заяви про зменшення судових витрат. Цього ж дня, представник позивача надав суду додаткові пояснення у справі, у яких просила задовольнити позов повністю з огляду на наступне. Представник зазначила, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Його роль обмежується отриманням документів, які передаються йому у зв`язку з виконанням договору факторингу. Щодо розрахунків заборгованості представник вказала, що вони надані попередніми кредиторами й Позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перерахунок коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі. Також, у додаткових пояснення представник позивача описала детальне нарахування відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до умов кредитного договору. Представник ствердила, що уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Згідно із прохальною частиною позовної заяви, представник позивача просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. У судовому засідання представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях. Представник відповідача категорично заперечував щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, вказуючи на відсутність належних доказів відступлення права вимоги за кредитним договором. Однак, факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, представник відповідача у судовому засіданні визнав. Щодо стягнення заборгованості за відсотками представник відповідача посилався на відсутність у матеріалах справи належного розрахунку з обґрунтуванням, заявленого до стягнення розміру відсотків за користування кредитними коштами. Також, представник відповідача вказував про не співмірність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи суд встановив, що 25.11.2023 [PERSON] звернувся з заявкою на отримання грошових коштів в кредит до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 25 листопада 2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем в електронній формі з використанням електронного підпису укладено договір №537571848. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 15 600 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Кредитодавця (далі Правила). Сума Кредиту, що зазначена в п. 2.1. Договору, складається з двох частин: одна частина в розмірі 12 000 грн 00 коп. (дванадцять тисяч грн. нуль коп.) видається Позичальнику в порядку, передбаченому Договором (Чиста сума Кредиту), а інша частина в розмірі 3 600 грн 00 коп. (три тисячі шістсот грн. нуль коп.) утримується Кредитодавцем із суми Кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати Комісії (пункт 2.2 договору). Згідно із пунктом 2.3 договору, кредит надається строком на 182 (сто вісімдесят два) днів, що складає 6 (шість) місяці, з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (на споживчі цілі). Відповідно до пункту 4.1. договору, за користування Кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, в розмірі, визначеному в цьому Договорі та Комісію за надання Кредиту. Розмір Комісії та процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. За умови якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами Графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 146,00 (сто сорок шість) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,40 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка). Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту за Договором за умови застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору наведені в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору) (пункт 4.2 договору). Сторони погодили, що за умови якщо повернення Кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключенням дострокового повернення Кредиту), то умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 361,35 (триста шістдесят одна цілих тридцять п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,99 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (далі - Базова процентна ставка), починаючи з наступного дня, що слідує за датою чергового платежу який не було сплачено. У разі, якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором та почне сплачувати згідно Графіку платежів, умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення Простроченої заборгованості (пункт 4.3 договору). Згідно з пунктом 4.5. договору, в день надання Кредиту з суми Кредиту Позичальником утримується Комісія за надання Кредиту. Вартість Комісії за надання Кредиту 3 600 грн 00 коп., внаслідок чого Позичальник отримує лише Чисту суму Кредиту. Відповідно до пункту 5.1 договору, кредит за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки №5457-08XX-XXXX-4460, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору. Порядок зазначений у цьому пункті є способом перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора SQBB-6743, який відповідач 25.11.2023 о 15:14:21 ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Договір №537571848 від 25.11.2023 та паспорт споживчого кредиту продукту «ТРЕНД» до Договору №537571848 від 25.11.2023 містить інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, спосіб та строк надання кредиту. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало [PERSON] 12 000 грн 00 коп. Зарахування коштів на картковий рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням №ddeac753-519e-42d2-911c-f27a8f9f8a45 від 25.11.2023. Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10.08.2025 №20.1.0.0.0/7-250804/88170-БТ на виконання ухвали від 16.07.2025 суду надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] та зазначено номер телефону [NUMBER] , на який надходить інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою. Також, до вказаного листа додано виписку по картці № [NUMBER] за період з 25.11.2023 по 30.11.2023, з якої вбачається зарахування переказу на картку 25.11.2023 у сумі 12 000 грн 00 коп. Відповідно до складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» розрахунку заборгованості за період з 25.11.2023 по 07.05.2024, за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 у позичальника наявна заборгованість у сумі 21 112 грн 73 коп. 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). 28 листопада 2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. 31 грудня 2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №26, згідно з якою сторони визначили, що «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021. Також додатковою угодою №26 від 31.12.2020 п.1.4 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в наступній редакції: «Борг» - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами». Пункт 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 додатковою угодою №26 від 31.12.2020 викладено у наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до божника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги». Крім того пп.5.3.4 п.5.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 в редакції додаткової угоди №26 від 31.12.2020 визначено, що фактор має право нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024. 07 травня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було складено та підписано реєстр права вимоги №283, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 на загальну суму 21 112 грн 73 коп. 19 грудня 2024 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до п.8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 31.12.2024, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку (п.4.1. договору). Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 до договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024, від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 на загальну суму 22 140 грн 35 коп. Відповідно до складеного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунку заборгованості за період з 07.05.2024 по 19.12.2024, за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 у позичальника наявна заборгованість у сумі 22 140 грн 35 коп. 04 червня 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) уклали Договір факторингу №04/06/2025-Ю, відповідно до п. 2.1. якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги від 04.06.2025 до договору факторингу №04/06/2025-Ю від 04.06.2025, від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №537571848 від 25.11.2023 на загальну суму 22 140 грн 35 коп. Згідно з випискою з особового рахунка ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №537571848 у [PERSON] загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 25.06.2025 становить 22 140 грн 35 коп., з яких: 11 533 грн 08 коп. - прострочене тіло, 10 607 грн 27 коп. - прострочені відсотки. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, суд встановив, що договір №537571848, укладений у формі електронного документа з електронними підписами сторін 25.11.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальником [PERSON] про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Суд зауважує, що представник відповідача не заперечує факту укладення кредитного договору №537571848 від 25.11.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що умови договору до нього є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо твердження представника відповідача про необґрунтованість заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає, що представник позивача у додаткових поясненнях детально розписала та розрахувала нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Проаналізувавши надані розрахунки, суд дійшов висновку про те, що первісним кредитором нараховувались відсотки відповідно до умов кредитного договору, а тому позовні вимоги про їх стягнення належить задовольнити. Суд наголошує, що нарахування відсотків у період з 25.02.2024 по 29.02.2024 відбулось відповідно до умов кредитного договору, викладених у пункті 4.3 договору, у якому сторони кредитного договору погодили, що за умови якщо повернення Кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключенням дострокового повернення Кредиту), то умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 361,35 (триста шістдесят одна цілих тридцять п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,99 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (далі - Базова процентна ставка), починаючи з наступного дня, що слідує за датою чергового платежу який не було сплачено. Щодо нарахування відсотків за період з 25.03.2024 по 29.03.2024 та з 25.04.2024 по 29.04.2024 у сумі 456 грн 72 коп., суд дійшов висновку про правомірність їх нарахування, оскільки сума відсотків, нарахованих за вказані період становить саме 456 грн 72 коп. (114 грн 18 коп. * на 4 дні = 456 грн 72 коп.). Щодо твердження представника відповідача про відсутність розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві зазначено, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не здійснював нарахувань за кредитним договором. Крім того, з витягу з реєстру боржників за договором факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 та за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передало ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» такий же розмір фінансового активу до відповідача, який ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» отримав від ТОВ «ТАЛІОН». Суд вертає увагу, що відповідач не надав розрахунку заборгованості, який він вважав би вірним, а тому, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за договором №537571848 від 25.11.2023 у сумі 10 607 грн 27 коп. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до частини 1 статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Перехід прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» стверджується договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до даного договору, пунктом 4.1 якої передбачено можливість передачі права майбутньої вимоги з моменту виникнення такого права вимоги до боржника, а також реєстром прав вимоги №152 від 21.09.2021. Пунктом 5.3.3 даного договору факторингу передбачено право фактора відступати права вимоги на користь третіх осіб. Після отримання ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, відповідач продовжував не виконувати покладені на нього кредитним договором обов`язки, а тому у межах строку дії кредитного договору (з 07.05.2024 по 16.05.2024) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нараховано відсотки у сумі 1 027 грн 62 коп. За договором факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024, укладеним між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», останній набув права вимоги з договором №537571848 від 25.11.2023, що стверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024. Пунктом 5.3.3 даного договору факторингу передбачено право фактора відступати права вимоги на користь третіх осіб. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №04/06/2025-Ю, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача за договором кредиту №537571848 від 25.11.2023 у сумі 22 140 грн 35 коп., що стверджується витягом з реєстру прав вимоги від 04.06.2025. Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги у тому числі щодо майбутніх вимог, зокрема щодо відсотків нарахованих за період з 07.05.2024 по 16.05.2024 у сумі 1 027 грн 60 коп., тобто у межах строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги. Форма реєстрів боржників, наданого на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором відповідає формі, яка була затверджена сторонами договору факторингу, а тому у суду не виникає сумнівів щодо дійсності переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором. Усупереч умовам кредитного договору №537571848 від 25.11.2023 відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення позивачу права грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договором. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за договором №537571848 від 25.11.2023 у сумі 22 140 грн 35 коп., з яких: 11 533 грн 08 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 607 грн 27 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 7 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 Тараненка Артема Ігоровича, довіреність ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» від 05.06.2025, акт-прийому передачі наданих послуг від 25.06.2025, договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткову угоду №25770838941 від 05.06.2025 до даного договору, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, згідно з якими вартість наданих послуг становить 7 000 грн 00 коп. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Водночас, представник відповідача у судовому засіданні просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до стягнення позивачем. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі №755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та заперечення сторони відповідача щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, вимога в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у сумі 2 000 грн 00 коп. Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: approved