Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-30 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач, ТОВ «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, м. Київ), через уповноваженого представника вперше подав до суду цю заяву, пред`являючи позов до [PERSON] про стягнення заборгованості на загальну суму 14 751,78 грн., а також сплаченого судового збору за пред`явлення цього позову у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 21 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10174949, відповідно до умов якого відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти в сумі 10 800,00 грн., строком 360 календарних днів. Договір укладено у формі електронного документа з використання електронного підпису, а саме відповідач, відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету. У процесі реєстрації пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту кредитодавця. Після цього відповідач ознайомився з чинною редакцією правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказав суму коштів, яку бажає отримати. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення ідентифікатора 58789, що відповідає вимогам чинного законодавства та є належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. 13 серпня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 13082025-МК/ЮнітКапітал, того ж дня сторони договору факторингу підписали реєстр права вимоги №1 до вищезазначеного договору факторингу, у зв`язку з чим відповідно до умов договору ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредитної лінії № 00-10174949 від 21 січня 2025 року. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, а тому, посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 14 751,78 грн., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 10 783,10 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 3 968,68 грн., а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 07 листопада 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з потребою у витребуванні інформації від АТ «А-Банк» про емітування на ім`я відповідача банківської картки, інформації про зарахування грошових коштів на картковий рахунок за період вказаний в ухвалі суду від 01 грудня 2025 року, щодо номеру телефону відповідача як фінансового номеру за картковим рахунком. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним. Однак, 24 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, з підстав того, що у відповіді банку зазначено про неможливість надати інформацію про рух коштів за період вказаний в ухвалах суду від 09 та 19 листопада 2025 року. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 21 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10174949, відповідно до умов якого відповідачу на банківську карту [NUMBER] перераховано грошові кошти в сумі 9 000 грн. (п.2.10 договору), строком на 360 календарних днів (п.п.1.3, 7.2 договору). Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 16 січня 2026 року. Розрахунковий платіжний період за цим договором становить 15 днів. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичні дати платежів, які є останнім днем кожного розрахункового платіжного періоду, тобто 05 лютого 2025 року, та кожного 15 дня після цієї дати протягом строку дії кредитної лінії. Фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка у розмірі 0,49% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати платежу у встановленому графіком платежів розмірі не пізніше наступного дня за першою періодичною датою платежу, визначеного п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом. Також сторонами погоджено одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 1800 грн., яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту та яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п.3.5 цього договору. Сторонами також погоджено графік платежів. Договір кредитної лінії та графік платежів відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором 58789, що узгоджується з довідкою про ідентифікацію клієнта, виданою ТОВ «Макс Кредит» (а.с. 24-28 зворот, 29, 16). Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 17--18). Перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача № [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якого ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів укладеного з ТОВ «МаксКредит» №ПГ-714 від 28 липня 2023 року, та яке підтверджує успішний переказ грошових коштів на рахунки отримувачів, зокрема відповідача, з наступними реквізитами: номер платіжної інструкції 129464933, номер транзакції -43744-83237-32004, дата та час здійснення переказу 2025-01-21 10:32:04, сума переказу 9 000 грн., номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , емітент платіжної картки отримувача A-BANK, код авторизації DE4EB9, код RRN 50211000149, призначення переказу Refill, що також узгоджується додатком до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів від 01 вересня 2025 року (а.с. 14, 14 зворот-15, 12-13). Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклав із ТОВ «Макс Кредит» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 29 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 07 листопада 2025 року з уточненням періоду за ухвалою суду від 01 грудня 2025 року про витребування доказів, до суду надійшов лист з АТ «А-Банк», яким підтверджено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Додано довідку про рух коштів по даній картці за період з 21 січня 2025 року по 26 січня 2025 року, з якого вбачається, що 21 січня 2025 року на картку відбулося зарахування коштів у сумі 9 000,00 грн.(а.с.107, 107 зворот-116 зворот). 13 серпня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 13082025-МК/ЮнітКапітал, того ж дня сторони вищевказаного договору факторингу підписали реєстр боржників №13082025-МК/ЮнітКапітал та акт прийому-передачі реєстру боржників, у зв`язку з чим відповідно до умов договору ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредитної лінії № 00-10174949 від 21 січня 2025 року (а.с.46-48 зворот, 44-45, 43). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого згідно наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-10174949 від 21 січня 2025 року та розрахунку станом на 01 жовтня 2025 року утворилась заборгованість в загальній сумі 18 351,78 грн., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 10 783,10 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 3 968,68 грн. та заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 3 600 грн. (штрафні санкції у розмірі 3600 грн. нараховано первісним кредитором) (а.с. 40, 41-41 зворот). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14751,78 грн. Посилання відповідача на відсутність предмету спору та закриття провадження по справі з цих підстав в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження та спростовується наявними та дослідженими доказами у справі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 10 вересня 2025 року уклав із Адвокатським бюро «Соломка та Партнери» в особі керуючого бюро - адвокатом Соломкою Олексієм Володимировичем договір про надання правової допомоги № 10/09/25-02, відповідно до умов якого гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 38-39, 39 зворот). 10 вересня 2025 року між позивачем та Адвокатським бюро «Соломка та Партнери» в особі керуючого бюро - адвокатом Соломкою Олексієм Володимировичем укладено додаткову угоду № 25771369016 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с. 37). Згідно акту прийому-передачі позивачу надано наступний перелік правових та юридичних послуг: 1) складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10174949 від 21 січня 2025 року (витрачено годин 2 год.) 5 000 грн.; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10174949 від 21 січня 2025 (витрачено годин 2 год.) 1000 грн.; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-10174949 від 21 січня 2025 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачено годин 1 год.) 500 грн.; 4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-10174949 від 21 січня 2025 року на рахунок боржника, яким є [PERSON] (витрачено годин 1 год.) 500 грн. (а.с. 36). Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: approved