Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі - ТОВ "Факторинг Партнерс") Ярослава Сердійчук 20 жовтня 2025 року звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами № 3342518450-173501 від 03.01.2025 та № 4853408 від 27.12.2021 у загальному розмірі 56534 грн. Позов мотивує тим, що [PERSON] 03 січня 2022 року здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики № 3342518450-173501 (далі - Договір позики) шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з уведенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" було перераховано грошові кошти у розмірі 1500 гривень, що підтверджується квитанцією та довідкою. Відповідно до умов Договору позики, дата видачі кредиту - 03.01.2022 , дата повернення кредиту 17.01.2022 (включно), термін користування кредитом 14 діб. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору позики, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 0.50 % за кожен день користування кредитом. Також Договором позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок Товариства. Крім того, 27 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4853408 (далі - Кредитний договір). Згідно п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 17000 грн. Згідно з п. 1.5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом: 10200 грн, які нараховуються за ставкою 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Розділом 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 07 березня 2023 року було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором позики. 26 липня 2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором Кредитним договором. 28 серпня 2025 року було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором Договором позики. Таким чином, ТОВ "Факторинг Партнерс" наділено правом вимоги до відповідача за Договором позики та Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості за Договором позики, який підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунків заборгованості становить 3834 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 1500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2334 грн. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунків заборгованості становить 52700 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 17000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34000 грн, заборгованість за комісіями - 1700 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики та Кредитним договором у загальному розмірі 56534 грн, а також понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Ухвалою суду від 24.10.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, установлено відповідачу строк для подання відзиву та призначено судове засідання на 08 год. 30 хв. 28 листопада 2025 року. Відповідач 22 жовтня 2025 року скерував на адресу суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно зі ст. 257 ЦК України сплинув строк позовної давності. Представник позивача 30 жовтня 2025 року скерував на адресу суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що в період з 12.03.2020 по 01.07.2023 перебіг строків позовної давності продовжено у зв`язку з уведенням карантину, а в період з 24.02.2022 по 04.09.2025 перебіг строків позовної давності зупинено через уведення воєнного стану. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Просить позовні вимоги задовольнити, а відповідачу відмовити у задоволенні заяви про застосування позовної давності. Відповідач 03 листопада 2025 року додатково надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Договір позика він уважає нікчемним, оскільки позивачем не надано жодних доказів про відправу й отримання відповідачем одноразового ідентифікатора, у зв`язку з чим факт підписання договорів уважає недоведеним. Також зазначив, що договори про відступлення права вимоги викликають у нього сумніви, оскільки кредитор не повідомив його про відступлення прав вимог належним чином і вони не стосуються конкретно нього. Представник позивача 27 листопада 2025 року скерувала до суду додаткові пояснення, у яких зазначила, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено кредитні договори, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт первісних кредиторів за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладеним. Укладення Договору позики та Кредитного договору в електронній формі з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін відповідно до пириписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають з кредитного договору. Крім того, звернула увагу на те, що ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правочина, відповідно до якої правочин уважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована. У ході судового засідання 28 листопада 2025 року судом оголошено перерву до 09 год. 10 хв. 05 грудня 2025 року для ознайомлення відповідача з матеріалами справи, зокрема поданого позивачем клопотання про витребування доказів. Відповідач 02 грудня 2025 року скерував на адресу суду додаткові пояснення, у яких просив стягнути з нього в користь позивача надані йому грошові кошти по двох кредитах у сумах 17000 грн та 1500 грн, зобов`язавши відповідача розробити графік платежів відповідно до його платіжної спроможності, у зв`язку з тим, що його дохід не дозволить виплатити більші суми. Ствердив, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а дружина перебуває у декретній відпустці, отримуючи соціальну виплату в розмірі 860 грн. Дохід відповідача становить 15000 грн після вирахування всіх податків, що унеможливлює виплату позивачу заявлені суми заборгованості. Ухвалою від 05.12.2025 витребувано в АТ "Універсал Банк" інформацію по банківській картці № [NUMBER] у зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 09 год. 40 хв. 02 січня 2026 року, який у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого відкладено на 06 січня 2026 року. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю із підстав, указаних у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач позов визнав частково з підстав, указаних у відзиві на позов, вважає вимоги підставними в частині стягнення тіла кредиту за обома договороми, просить у стягнення відсотків відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, викладені у заявах по суті спору, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Суд установив, що 27 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора - Z29006. За умовами Кредитного договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 17000 грн (п. 1.2 Кредитного договору) зі строком кредитування 30 днів з 27 грудня 2021 року (п. 1.3 Кредитного договору) та терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 26 січня 2022 року (п. 1.4 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту - 1700 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту (п. 1.5.1 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом - 10200 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Кредитного договору). Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного у п. 1.3. Кредитного договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом п. 2.3.1.2. Кредитного договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Кредитного договору. Розділ 2.3 Кредитного договору (пролонгація на стандартних (базових) умовах) є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору (п. 2.3.2 Договору). За правилами п. 4.2. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.2. Кредитного договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підписуодноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послут) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Кредитного договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки у письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно з довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" від 11.07.2024 на підставі договору № 4853408 27 грудня 2021 року було проведено успішну виплату кредиту в сумі 17000 грн на картковий рахунок АТ "Універсал Банк" № [NUMBER] . Крім того, факт зарахування 27 грудня 2021 року на належну [PERSON] банківську картку № [NUMBER] грошових коштів у сумі 17000 грн підтверджується листом АТ "Універсал Банк" № БТ/Е-21057. З відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором убачається, що заборгованість відповідача за Кредитним договором перед ТОВ "Мілоан" станом на 04 березня 2022 року становить 52700 грн, з яких: 17000 грн - тіло кредиту, 34000 грн - відсотки за користування кредитом, 1700 грн - комісія за надання кредиту. Між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" 26 липня 2024 року укладено договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до п. 2.1 якого, ТОВ "Мілоан" відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287052895,25 грн, а ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс", здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ "Мілоан", і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між ТОВ "Мілоан" і боржниками. Відповідно до пп. 6.1.3 договору факторингу № 26-07/2024 перехід від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно з Додатком № 4, після чого ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання пп. 6.1.3 договору факторингу № 26-07/2024 ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" та ТОВ "Мілоан" 26 липня 2024 року уклали та підписали акт приймання-передачі до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, згідно з яким ТОВ "Мілоан" передав, а ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" прийняв реєстр боржників ТОВ "Мілоан" відносно 21979 боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 52700 грн, з яких: 17000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 34000 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1700 грн - заборгованість за комісією. Крім того, 03 січня 2022 року між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та [PERSON] укладено Договір позики, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора - Y5ZGV3GC. Згідно з п. 2.2 Договору позики кредит надається у загальному розмірі 1500 грн. Строк користування кредитним коштами складає 14 днів та починається з 03.01.2022, а закінчується - 17.01.2022 (включно) (п. 2.3 Договору позики). Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором (п. 3.6 Договору позики). Позичальник зобов`язався здійснити повернення суми кредиту та нараховані у відповідності до умов цього договору проценти за користування кредитом згідно з графіком розрахунків (п. 3.8 Договору позики). Відповідно до листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 2873_250417151952 від 17.04.2025 на виконання умов Договору позики на картку відповідача № [NUMBER] , реквізити якої вказано останнім у реквізитах до Договору позики, 03 січня 2022 року зараховано 1500 грн. Факт зарахування 03 січня 2022 року на належну [PERSON] банківську картку № [NUMBER] грошових коштів у сумі 1500 грн також підтверджується листом АТ "Універсал Банк" № БТ/Е-21057. Між ТОВ "Коллект Центр" та ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" 07 березня 2023 року укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07/03/23, відповідно до п. 2.1 якого, ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступає шляхом продажу ТОВ "Коллект Центр" належні ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс", а ТОВ "Коллект Центр" набуває в обсязі та на умовахи, визначених у цьому договорі, права вимоги ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" до боржників, зазначених у Додатку № 1 до цього договору (Реєстр боржників). Відповідно до п. 5.2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07/03/23 перехід від ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" до ТОВ "Коллект Центр" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. На виконання п. 5.2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07/03/23 ТОВ "Коллект Центр" та ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" 07 березня 2023 року уклали та підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023, згідно з яким ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" передав, а ТОВ "Коллект Центр" прийняв реєстр боржників кількістю 7061 боржник. Відповідно до реєстру боржників до договору № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 ТОВ "Коллект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики в сумі 1612 грн, з яких: 1500 грн - залишок за тілом кредиту, 112 грн - залишок по акційних відсотках. 28 серпня 2025 року між ТОВ "Коллект Центр" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 28-08/25, п. 2.1 якого, ТОВ "Коллект Центр" відступає шляхом продажу ТОВ "Факторинг Партнерс" належні ТОВ "Коллект Центр", а ТОВ "Факторинг Партнерс" набуває в обсязі та на умовахи, визначених у цьому договорі, права вимоги ТОВ "Коллект Центр" до боржників, зазначених у Додатках № 1, № 3 до цього договору (Реєстр боржників). Відповідно до п. 5.2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 28-08/25 перехід від ТОВ "Коллект Центр" до ТОВ "Факторинг Партнерс" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. На виконання п. 5.2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 28-08/25 ТОВ "Коллект Центр" та ТОВ "Факторинг Партнерс" 07 березня 2023 року уклали та підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025, згідно з яким ТОВ "Коллект Центр" передав, а ТОВ "Факторинг Партнерс" прийняв реєстр боржників кількістю 3604 боржника. Відповідно до реєстру боржників до договору № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 ТОВ "Факторинг Партнерс" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики в сумі 3834 грн, з яких: 1500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 2334 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору та Договору позики. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин доводи відповідача, наведені у відзиві про те, що первісними кредиторами не було повідомлено його про зміну кредитора у зобов`язанні, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, у разі не повідомлення боржника про зміну кредитора ризик несе лише новий кредитор, оскільки боржник в такому випадку може виконати зобов`язання первісному кредитору. Однак в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем боргових зобов`язань перед ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Мілоан" після переходу прав вимог до ТОВ "Факторинг Партнерс". Щодо покликання відповідача на те, що ним не підписувалися та не укладалися Договір позики та Кредитний договір, суд зазначає наступне. З доданої до матеріалів справи Анкети-заяви на кредит № 4853408 установлено, що 27 грудня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створив та заповнив дану анкету-заяву, у якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, місце роботи та щомісячні доходи. Анкета-заява на кредит № 4853408 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, обробку, підписання договору. Отже, відповідач через особистий кабінет на вебсайті www.miloan.ua подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор Z29006, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Суд звертає увагу на те, що позичальником вказано, окрім ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, контактний номер телефону, електронну адресу, місце проживання, освіту, місце роботи, правильність яких не спростовано відповідачем у поданих відзивах. Аналогічні дії відповідач вчинив при укладенні Договору позики на вебсайті www.kredit1.com.ua. Позичальник шляхом власноручного введення одноразових ідентифікаторів, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав Кредитний договір та Договір позики (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто відповідні договори вважаються укладеними у відповідності до ст. 11 Закону та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем Кредитний договір та Договір позики не був би укладений. За наведених обставин, з огляду на те, що відповідачем не доведено неправомірності даних правочинів, а згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, суд доходить висновку про укладення між сторонами Кредитного договору та Договору позики, а також набуття прав вимог за цими договорами ТОВ "Факторинг Партнерс" до [PERSON] після підписання позивачем та первісними кредиторами актів прийому-передач до договорів факторингу реєстру боржників. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки доказам, поданим учасниками справи, у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем позики в розмірі 1500 грн за Договором позики та кредитних коштів у розмірі 17000 грн за Кредитним договором, правові підстави для нарахування відсотків за Кредитним договором протягом погодженого сторонами 30-ти денного строку надання кредиту на підставі п.1.5.2 Кредитного договору за ставкою 2% та протягом 28-ми днів з моменту прострочення платежів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.2 Кредитного договору за відсотковою ставкою 5% у загальному розмірі 34000 грн, комісії за надання кредиту в розмірі 1700 грн за Кредитним договором, відсутність будь-яких платежів з боку відповідача у рахунок погашення заборгованості перед первісним кредитором, позичальником чи позивачем, що жодним чином не спростовано відповідачем у наданих відзивах, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача у користь позивача заборгованості за сумою позики в розмірі 1500 грн та тіла кредиту в розмірі 17000 грн, а також відсотків за Кредитним договором в розмірі 34000 грн та комісії за надання кредиту в розмірі 1700 грн. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З наданих позивачем розрахуну за Договором позики від 03.01.22 установлено, що за період поза межами строку надання позики, позикодавець продовжував нараховувати саме проценти за "користування позикою". Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Як встановлено судом, п. 2.3 Договору позики від 03.01.22, графіком розрахунків до Договору позики від 03.01.22 чітко встановлений строк кредиту 14 днів. Будь-якої пролонгації строку дії договору Договором позики не передбачені. Пунктом 2.3 Договору позики від 03.01.22 встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком № 1 до Договору позики, загальна сума процентів за користування кредитом становить 112 грн, які нараховані протягом 14 днів у період з 03.01.2022 до 17.01.2022. Крім того, згідно з розрахунком, наведеним ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс", загальна сума заборгованості [PERSON] перед первісним кредитором за Договором позики становить 1612 грн, яка складається із тіла кредиту - 1500 грн, заборгованості за відсотками - 112 грн. Первісний кредитор після 18 січня 2022 року до переходу прав вимог до ТОВ "Коллект Центр" - 07 березня 2023 року, будь-яких відсотків за користування позикою не нараховував. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дій Кредитного договору є безпідставним. За наведених обставин ТОВ "Коллект Центр" не мав права нараховувати відсотки за користування позикою після сплину 14 днів - строку, на який надавалася позика. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 112 грн відсотків за користування позикою за Договором позики. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "Факторинг Партнерс" до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальній сумі 54312 грн, а саме: за договором позики № 3342518450-173501 від 03.01.2022 в сумі 1612 грн, з яких: 1500 грн - заборгованість за сумою позики; 112 грн - заборгованість по відсотках за користування позикою; за договором про споживчий кредит № 4853408 від 27.12.2021 в сумі 52700 грн, з яких: 17000 грн - тіло кредиту; 1700 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту, 34000 грн - заборгованість по відсотках. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У силу п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2" на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України недноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З 24 лютого 2022 року до дня розгляду справи в Україні триває дія воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з чим перебіг позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, зупинений. Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Вказаний Закон набрав законної сили 04 вересня 2025 року. Таким чином, з огляду на закінчення строку дій Кредитного договору та Договору позики у січні 2022 року, а також непогашення відповідачем перед первісними кредиторами заборгованості за ними, беручи до уваги введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та подальше продовження режиму воєнного стану дотепер, виключення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України після звернення позивачем до суду з даним позовом, суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом 20 жовтня 2025 року. Щодо покликання відповідача на зобов`язання позивача розробити чіткий графік платежів, враховуючи його платіжну спроможність, суд зазначає таке. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265, ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення ст. 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 3 та ч. 4 ст. 435 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України). Відповідач свою платіжну неспроможність сплатити заборгованість позивачу одним платежем у додаткових поясненнях обґрунтовує тим, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Однак, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів не надав, причин, з яких докази не можуть бути подано у зазначений строк разом із додатковими поясненнями не навів. Крім того, у додаткових поясненнях відповідач зазначив про те, що його заробітна плата після сплачених податків становить 15000 грн. Однак, з долученої ним довідки з Пенсійного фонду України форми ОК-5 встановлена, що його щомісячна заробітня плата протягом 2025 року становить 30000 грн, у зв`язку з чим після сплати податків (ПДФО 18% + військовий збір 5%) становить 23100 грн. Таким чином, суд уважає за необхідне відмовити від розстрочення відповідачу сплати заборгованості за Кредитним договором та Договором позики через недоведеність обставин, на які він посилається, як на свою неплатоспроможність, що не позбавляє можливості відповідача звернутись до суду після ухвалення рішення в порядку ст. 435 ЦПК України, обґрунтувавши свою заяву належним чином та долучивши належні докази. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2327 грн 19 коп. Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ "Факторинг Партнерс" та адвокатським об`днанням "Лігал Асістанс"; прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023; заявку на надання юридичної допомоги № 512 від 01.09.2025 та витяг з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025, згідно з якими АО "Лігал Асістанс" надало правову допомогу ТОВ "Факторинг Партнерс" щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами № 4853408, № 3342518450-173501 на загальну суму 16000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні. Крім того, послуги, надані адвокатом, є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребує значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, кількість судових засідань, у яких він брав участь, складність справи, яка розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial