Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором № 1789634 від 24.09.2024 у розмірі 47 549,96 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі Договору № 1789634 про надання споживчого кредиту від 24.09.2024, укладеного в електронній формі, відповідач, як Позичальник, отримав кредит від ТОВ "Селфі кредит" у розмірі 15 000,00 грн на строк 360 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. У позові вказано, що ТОВ "Селфі кредит" свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у строки, визначені умовами договору, на картку Позичальника, яку той вказав при оформленні позики. Натомість, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, лише частково погасив борг за спірним договором. Позивач стверджує, що станом на дату подачі позову заборгованість відповідача становила 47 549,96 грн, з яких 14 999,96 грн заборгованість за основним боргом, 25 050,00 грн заборгованість за відсотками, 7 500,00 грн - пеня. 29.04.2025 між ТОВ "Селфі кредит" та позивачем був укладений Договір факторингу № 01.02-09/25. Позивач стверджує, що відповідно до указаного Договору факторингу до нього перейшло право вимоги до відповідача за спірним Договором № 1789634 від 24.09.2024. Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що з ухвалою суду про відкриття провадження у справі він вперше ознайомився у суді 24.11.2025, тому відзив він подав до суду у встановлений судом строк. Відповідач зазначає, що він не був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором. У період, коли виникла прострочена заборгованість, він пероебував у складному фінансовому становищі, спричиненому втратою роботи та зниженням доходів. Із заявленими вимогами відповідач не погоджується, посилаючись на те, що на момент виникнення та існування заборгованості проходить військову службу у складі ЗСУ, а тому має бути звільнений під час воєнного стану від сплати штрафів, пені та інших видів відповідальності за невиконання кредитних зобов`язань, а також від підвищених процентних ставок. Відповідач вважає, що позивач у своєму позові не врахував зазначені гарантії. Також позивач зазначає, що розмір заборгованості не доведений позивачем, так як позивач не надав суду належного розрахунку заборгованості. Посилається на те, що йому не було надано можливості врегулювати спір у досудовому порядку. З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, або зменшити суму стягнення до розміру фактичного тіла кредиту та законних відсотків. Просить врахувати його статус військовослужбовця та застосувати соціальні гарантії, передбачені законом, а саме: не стягувати з нього штрафи, пеню, підвищені проценти та будь-які інші фінансові санкції. Позивач у судове засідання свого представника не направив, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просив проводити розгляд спави без його участі. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 - інші види грошового посередництва. Відповідач, як споживач, та ТОВ "Селфі кредит" (Товариство), 24.09.2024 підписали Договір №1789634 про надання споживчого кредиту, згідно з яким Товариство надає споживачу кошти у кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.2 сума позики 15 000,00 грн, строк позики 360 днів, процентна ставка (стандартна) 1,00% у день. Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, ураховуючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також сторони узгодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, виходячи із строку фактичного користування позикою. Відповідно до п. 5.5.1 Договору допущення прострочення платежів, вказаних у Графіку платежів для споживача може мати наступні наслідки: необхідність сплати штрафу у розмірі та у порядку, що визначені в п.6.4 Договору. Указаний договір укладено у електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.7-12). Складовою частиною цього договору позики є Графік платежів за договором кредиту, з якого вбачається, що сторони домовилися, що погашення суми кредиту та відсотків відбувається кожні 15 днів. Усього сума платежів за розрахунковий період - 69000,00 грн, сума процентів - 54000,00 грн, загальна вартість кредиту - 69000,00 грн.Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до договору). З матеріалів справи вбачається, що до підписання спірного договору позики відповідач 24.09.2024 ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови договору позики, які є ідентичними, викладеним у договорі кредиту №1789634 від 24.09.2024. До позовної заяви позивач також додав Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "Склфі кредит", які не підписані відповідачем (а.с.15-24). На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивач надав суду лист ТОВ "Пейтек" від 08.05.2025, згідно з яким на підставі Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-04-01 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "Селфі кредит" 24.09.2024 18:14:16 на суму 15 000,00 грн, призначення платежу - зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.28). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 1789634 від 24.09.2024, виконаним ТОВ «Селфі кредит» станом на 29.04.2025, 24.09.2024 відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, який він погасив частково, сплативши 5719,54 грн. Ці кошти позикодавець зарахував на погашення тіла кредиту у розмірі 0,04 грн, на погашення відсотків у розмірі 5719,54 грн. Позикодавець нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 24.09.2024 до 29.04.2025 щоденно у розмірі 150,00 грн у день загальна сума нарахованих відсотків становить 30 769,50 грн. За цим розрахунком заборгованість відповідача за договором позики становить 47 549,96 грн, з яких 14 999,96 заборгованість за тілом кредиту, 25 050,00 заборгованість за відсотками, заборгованість за штрафними санкціями - 7 500,00 грн (а.с.25-27). Між ТОВ «Селфі кредит», як клієнтом, та позивачем, як фактором, 29.04.2025 було укладено Договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. У п. 3.1.3 сторони договору установили, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання цього договору. та Акту приймання-передачі Реєстру Боржників та оплати фактором суми фінансування у розмірі 3 736 109,63 грн (а.с.29-39). На підтвердження оплати клієнтом факторові суми фінансування за договором факторингу позивач надав суду платіжну інструкцію від 30.04.2025 (а.с.40). Реєстр боржників сторонами договору факторингу було підписано 29.04.2025. У цьому Реєстрі під № 3407 значиться [PERSON] ., РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір 1789634, загальна сума заборгованості 47 549,96 грн, сума заборгованості за тілом - 14 999,96 грн, сума заборгованості за процентами 25 050,00 грн, сума штрафних санкцій - 7 500,00 грн. Відповідач надаву суду довідку форми 5 військової частини (номер частини) від 13.11.2025 № 2456, згідно з якою солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині (номер частини) з 04.01.2025 по теперішній час. Ці ж обставини підтверджуються військовим квитком серії [NUMBER] [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені в справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню частково. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.09.2024 між ТОВ "Селфі кредит" і відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №1789634. Указаний договір позики був укладений у електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів`та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. Досліджені у справі докази свідчать, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які визначені в договорі. Зокрема, розмір кредиту 15 000,00 грн, розмір процентної ставки - 1,00% у день, строк кредитування - 360 днів. Зазначені умови указані у договорі позики та у паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився до укладання договору. Тобто відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах. Усупереч умовам укладеного кредитного договору, відповідач належним чином не виконував зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Він погасив позику лише у розмірі 5 719,54 грн до дати мобілізації у ЗСУ, тобто до 04.01.2025. Ці кошти позикодавець законно зарахував на погашення тіла кредиту у розмірі 0,04 грн, та на погашення відсотків у розмірі 5 719,50 грн. Після 04.01.2025 відповідач на погашення кредиту кошти не вносив. За час проходження військової служби відповідачу як військовослужбовцю Збройних Сил України з 04.01.2025 не повинні були нараховуватися штрафні санкції та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, позивач нарахував відповідачу відсотки за кредитом за період з 04.01.2025 до 29.04.2025 (116 днів) у розмірі 17 400,00 грн. Таке нарахування є незаконним, тому суд перераховує розмір відсотків. З відповідача на користь позивача за кредитним договором підлягають стягненню відсотки у розмірі 7 650,00 грн (25 050,00 грн- 17 400,00 грн). Щодо штрафних санкцій за кредитом суд зазначає таке. Згідно з пунктом 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому не підлягає стягненню з відповідача нараховані позивачем штрафні санкції у розмірі 7 500,00 грн. Отже, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором №1789634 складає 22 649,96 грн, з яких 14 999,96 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 650,00 грн - заборгованість за відсотками до початку мобілізації відповідача до лав ЗСУ. Заборгованість у цій сумі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як позивач довів у суді обставини укладення між ТОВ "Селфі кредит" та відповідачем указаного договору позики, отримання останнім за цим договором кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн та невиконання відповідачем умов договору, унаслідок чого утворилася визначена заборгованість. Також позивач довів перехід до нього на підставі Договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором № 1789634 від 24.09.2024. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позов задоволено на 47.63%. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 153,79 грн. Щодо клопотання відповідача про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у зв`язку із його складним фінансовим станом та мобілізацією. Відповідно до ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження свого тяжкого фінансового стану. У зв`язку із цим суд не вбачає підстав для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Outcome: partial