Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту недостовірності інформації, в якій просить встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена на інформаційному порталі fakeoff.org у мережі Інтернет, за посиланням - [INFO] наступного змісту: «Правоохоронці проводять обшуки у [PERSON] та його спільників у зв`язку з підозрами в організації масштабної криптовалютної афери на суму понад мільярд гривень. За даними джерел, українські силовики разом з європейськими правоохоронними органами розслідують можливу кримінальну діяльність, яку підозрюють у групі осіб під керівництвом [PERSON] . Зокрема, йдеться про використання технічних можливостей криптовалютних бірж для того, щоб забрати доступи до системи у колишнього співвласника, заблокувати рахунки та привласнити кошти користувачів, патріотично налаштованих громадян України, на суму більше мільярда гривень. ...». Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена на інформаційному порталі fakeoff.org у мережі Інтернет, за посиланням - [INFO] , наступного змісту: «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників ... Групу осіб під керівництвом [PERSON] підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень, що мали піти на закупівлю дронів. Крім цього, дане ОЗУ підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути скоєне на користь ворога. За даними українських і європейських правоохоронних органів, Прилепа разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Уже було проведено обшуки у низки співробітників криптовалютних бірж, які можуть мати відношення до інкримінованих злочинів. ... … не виключено, що дана справа - це розбірки бізнес-партнерів ... або партнерів, що разом провертали схеми, але не зійшлись в плані розділення здобутого злочинним шляхом майна та фінансів.». Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена у telegram-каналі «FakeOFF», за посиланням: [INFO] наступного змісту: «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито?..». В обґрунтування заяви вказано, що заявник [PERSON] , відомий підприємець, фахівець у галузі інтернет-маркетингу, IT та веб-розробок, провідний експерт з блокчейну, засновник криптобіржі Qmall та СЕО кількох блокчейн-проектів. На інформаційному порталі fakeoff.org були опубліковані інформаційні матеріали про заявника. Ці публікації містять взаємопов`язану інформацію, яка спрямована на маніпулювання громадською думкою читачів та формування негативного враження про особу заявника. Оскільки публікації звинувачують заявника в нібито організації масштабної криптоафери з шахрайським привласненням коштів з криптогаманців бірж, які мали бути використані для закупівлі дронів для Збройних Сил України, а також стверджують про його зв`язки з російськими спецслужбами, і з огляду на неправдивий та негативний характер цієї інформації, це завдало шкоди честі, гідності та діловій репутації заявника. [INFO] о 20 год 54 хв на інформаційному порталі (далі також - вебсайт) fakeoff.org у мережі Інтернет, за посиланням - https://fakeoff.org/uk/kryminal/obshuky-u-kryptodilka-prylepy-ta-ioho-spilnykiv опублікували інформацію у текстовій формі (статтю) наступного змісту: «Правоохоронці проводять обшуки у [PERSON] та його спільників у зв`язку з підозрами в організації масштабної криптовалютної афери на суму понад мільярд гривень. За даними джерел, українські силовики разом з європейськими правоохоронними органами розслідують можливу кримінальну діяльність, яку підозрюють у групі осіб під керівництвом [PERSON] . Зокрема, йдеться про використання технічних можливостей криптовалютних бірж для того, щоб забрати доступи до системи у колишнього співвласника, заблокувати рахунки та привласнити кошти користувачів, патріотично налаштованих громадян України, на суму більше мільярда гривень. [PERSON] , відомий у IT-середовищі як напівкримінальний елемент, спеціалізується на запуску блокчейн-стартапів, зокрема фінансових "пірамід". У 2018 році він став Chief Technical Officer криптовалютної біржі Coinsbit, а також обіймав посади СЕО бірж Qmall та Patex. Після початку повномасштабного вторгнення Прилепа виїхав до Дубая (ОАЕ) і частково релокував туди технічний персонал підконтрольних йому IT-структур. Невдовзі тисячі користувачів Сoinsbit та інших бірж з України і Європи повідомили про неможливість виведення своїх коштів через блокування їхніх криптогаманців. Зокрема, суми блокувань варіювались від 300 до 30 тисяч доларів.» У тексті цієї публікації особа, зазначена як автор статті - « [PERSON] » на веб-порталі fakeoff.org, зазначає неправдиву інформацію, яка сприймається так, ніби заявник причетний до організації масштабної криптовалютної афери на суму понад мільярд гривень; про блокування рахунків та привласнення коштів користувачів, патріотично налаштованих громадян України, на суму понад мільярд гривень, із використанням технічних можливостей криптовалютних бірж. Також, [INFO] о 15 год. 26 хв на веб-порталі fakeoff.org у мережі Інтернет, за посипанням - [INFO] оприлюднено інформацію наступного змісту: «Групу осіб під керівництвом [PERSON] підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень, що мали піти на закупівлю дронів. Крім цього, дане ОЗУ підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути скоєне на користь ворога. За даними українських і європейських правоохоронних органів, Прилепа разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Уже було проведено обшуки у низки співробітників криптовалютних бірж, які можуть мати відношення до інкримінованих злочинів. В загальному: якщо дані підтвердяться, то Прилепі та його спільникам може загрожувати довічне ув`язнення за держзраду. Богдан Прилепа відомий в IT-колах як напівкримінальний елемент, що спеціалізується на запуску так званих блокчейн-стартапів (у більшості - банальні фінансові "піраміди"). У 2018 році він став Chief Technical Officer криптовалютної біржі Coinsbit. Також працював СЕО біржі Qmall і Patex. Після початку повномасштабного вторгнення Прилепа виїхав у Дубай (ОАЕ) та частково релокував туди технічний персонал підконтрольних йому IT-структур. Невдовзі тисячі користувачів Coinsbit та інших бірж (як з України, так і з усієї Європи) з орбіти псевдобізнесмена повідомили про те, що не можуть вивести свої гроші із системи через їх блокування у криптогаманцях. Ішлося про суми від 300 до 30 тис. доларів. Цікаво, що попередньо повідомлено цілий ряд причетних осіб... Правда, чи це дійсно всі причетні - питання наразі, доволі сумнівне. До речі, не виключено, що дана справа - це розбірки бізнес-партнерів ... або партнерів, що разом провертали схеми, але не зійшлись в плані розділення здобутого злочинним шляхом майна та фінансів.» У цій публікації особа, зазначена як автор статті - « [PERSON] » на веб-порталі fakeoff.org, зазначає неправдиву інформацію, яка сприймається так, ніби заявником, який є начебто криптошахраєм, разом з його спільниками, привласнено мільярд гривень для закупівлі дронів для Збройних Сил України; заявник є учасник організованого злочинного угруповання, яке підозрюється у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути вчинене на користь ворога; заявнику та його спільникам інкриміновані злочини; заявник разом зі своїм бізнес-партнером провертали схеми та ділили здобуте злочинним шляхом майно та фінанси. Відповідну інформацію, із посиланням на джерело такої інформації, також оприлюднили на telegram-каналі «FakeOFF», за посиланням: [INFO] а саме: «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито?..». У заяві зазначено, що реакцією суспільства на оприлюднені публікації є обурення та гнів, що є цілком зрозумілим, з урахуванням змісту викладеної в публікаціях інформації - про нібито організацію заявником шахрайської «схеми» щодо блокування коштів на криптогаманцях, які були призначені для закупівлі дронів на потреби ЗСУ, та виведення таких коштів в особистих цілях, при цьому за наявних зв`язків заявника з кримінальними авторитетами та спецслужбами РФ. До того ж, неправдива інформація про нібито шахрайство та зв`язки заявника з російськими угрупованнями, оприлюднена під час повномасштабної війни в Україні, розпочатої РФ, додає нібито «діянням» заявника ознак цинізму. Вищевказані публікації на інформаційному порталі fakeoff.org, а також на telegram-каналі «FakeOFF» містять недостовірну інформацію, яка шкодить честі, гідності та діловій репутації заявника Оскільки публікації на інформаційному порталі fakeoff.org, а також на telegram-каналі «FakeOFF» містять недостовірну інформацію, заявник просить встановити факт поширення недостовірної інформації. Заявник в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні 29.07.2025 представник заявника, адвокат Бондар А.М., виступила з вступним словом, підтримавши заявлені [PERSON] вимоги в повному обсязі. В подальшому від неї надійшла заява про розгляд справи без участі сторони Заявника, за наявними в матеріалах справи документами. Заслухавши представника заявника, дослідивши надані до заяви докази, суд дійшов висновку що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК України закріплено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно зі ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 1, 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Згідно роз`яснень, наведених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. Відповідно до п. 5 та 15 ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, зокрема об`єктів авторського права та/або суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту та/або облікового запису власника такого веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу в мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики та/або числової адреси за Інтернет-протоколом; власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, та/або отримувач послуг хостингу. Згідно зі ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. У ст. 302 ЦК України ідеться про те, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело. Верховний Суд визнає наявність обов`язку особи переконатися у достовірності поширеної інформації (постанова КЦС від 14.02.2018 у справі № 522/14156/14; постанова КЦС від 10.02.2021 у справі № 753/338/19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі № 904/4494/18 зроблено правовий висновок такого змісту: при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Також зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 757/43705/19-ц негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. На відміну від інформації оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію»). Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у контексті є оціночними судженнями, з огляду на вжиті слова, вирази та мовно-стилістичні засоби. Отже, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 р. по справі № 927/791/18, від 22.11.2021 року у справі № 761/32924/19-ц. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Таким чином, недостовірною інформацією можуть бути виключно фактичні твердження, які можуть бути перевірені та встановлені, в той час як поширення суджень є правом кожної особи і не може бути обмежене. Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. При цьому вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 577/4402/19-ц, від 07.07.2021 у справі № 537/3205/17. А тому, враховуючи роз`яснення п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від № 1 від 27.02.2009 року, єдиним законним способом відновити порушені права є встановлення факту недостовірності інформації. Згідно ст. 2 ЗУ «Про інформацію» одним з основних принципів інформаційних відносин є достовірність та повнота інформації. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 551/881/16-ц, в якій досліджував питання спростовування недостовірної інформації, де нагадав, що вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку (Постанова від 8 квітня 2021 року). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2024 по справі № 2-777/11 застосовує критерій «пересічного читача» та посилається на рішення у справі «Куніцина проти Росії», заява № 9406/05, п. 42 і 43, від 13.12.2016: «ЄСПЛ наголошував, що для того, аби втручання в право на свободу вираження поглядів було пропорційним законній меті захисту репутації інших осіб, необхідним елементом є існування об`єктивного зв`язку між оскаржуваним твердженням та особою, яка подала позов про захист честі та гідності… В обставинах конкретної справи має існувати щось, аби змусити пересічного читача відчути, що твердження безпосередньо стосується конкретного позивача, або що він або вона були піддані критиці». Аналогічна позиція викладена в постановах КЦС від 26.04.2023 по справі № 308/3498/19, від 13.04.2022 по справі № 466/4078/20 та КГС від 15.06.2022 по справі № 910/13849/21. З урахуванням ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до принципів ЄСПЛ та практики ВС, для дифамаційних справ важливо з`ясувати, чи є достатні підстави для спірного твердження. Якщо немає явної вказівки на те, що це припущення, пересічний читач сприйматиме його як факт. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» від 08.07.1986 року, в п. 46 зазначено, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненою і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Відповідно до практики ЄСПЛ повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v.Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі № 761/37180/17, за обставин таких справ вирішенню підлягає питання щодо дотримання при поширенні інформації презумпції невинуватості. Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні норми закріплені у пунктах 1, 2 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що на інформаційному порталі fakeoff.org були опубліковані інформаційні матеріали про заявника [PERSON] [INFO] о 20 год 54 хв на інформаційному порталі (далі також - вебсайт) fakeoff.org у мережі Інтернет, за посиланням - https://fakeoff.org/uk/kryminal/obshuky-u-kryptodilka-prylepy-ta-ioho-spilnykiv опублікували інформацію у текстовій формі (статтю) наступного змісту: «Правоохоронці проводять обшуки у [PERSON] та його спільників у зв`язку з підозрами в організації масштабної криптовалютної афери на суму понад мільярд гривень. За даними джерел, українські силовики разом з європейськими правоохоронними органами розслідують можливу кримінальну діяльність, яку підозрюють у групі осіб під керівництвом [PERSON] . Зокрема, йдеться про використання технічних можливостей криптовалютних бірж для того, щоб забрати доступи до системи у колишнього співвласника, заблокувати рахунки та привласнити кошти користувачів, патріотично налаштованих громадян України, на суму більше мільярда гривень. [PERSON] , відомий у IT-середовищі як напівкримінальний елемент, спеціалізується на запуску блокчейн-стартапів, зокрема фінансових "пірамід". У 2018 році він став Chief Technical Officer криптовалютної біржі Coinsbit, а також обіймав посади СЕО бірж Qmall та Patex. Після початку повномасштабного вторгнення Прилепа виїхав до Дубая (ОАЕ) і частково релокував туди технічний персонал підконтрольних йому IT-структур. Невдовзі тисячі користувачів Сoinsbit та інших бірж з України і Європи повідомили про неможливість виведення своїх коштів через блокування їхніх криптогаманців. Зокрема, суми блокувань варіювались від 300 до 30 тисяч доларів.» У тексті цієї публікації особа, зазначена як автор статті - « [PERSON] ». Також, [INFO] о 15 год. 26 хв на веб-порталі fakeoff.org у мережі Інтернет, за посипанням - [INFO] оприлюднено інформацію наступного змісту: «Групу осіб під керівництвом [PERSON] підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень, що мали піти на закупівлю дронів. Крім цього, дане ОЗУ підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути скоєне на користь ворога. За даними українських і європейських правоохоронних органів, Прилепа разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Уже було проведено обшуки у низки співробітників криптовалютних бірж, які можуть мати відношення до інкримінованих злочинів. В загальному: якщо дані підтвердяться, то Прилепі та його спільникам може загрожувати довічне ув`язнення за держзраду. Богдан Прилепа відомий в IT-колах як напівкримінальний елемент, що спеціалізується на запуску так званих блокчейн-стартапів (у більшості - банальні фінансові "піраміди"). У 2018 році він став Chief Technical Officer криптовалютної біржі Coinsbit. Також працював СЕО біржі Qmall і Patex. Після початку повномасштабного вторгнення Прилепа виїхав у Дубай (ОАЕ) та частково релокував туди технічний персонал підконтрольних йому IT-структур. Невдовзі тисячі користувачів Coinsbit та інших бірж (як з України, так і з усієї Європи) з орбіти псевдобізнесмена повідомили про те, що не можуть вивести свої гроші із системи через їх блокування у криптогаманцях. Ішлося про суми від 300 до 30 тис. доларів. Цікаво, що попередньо повідомлено цілий ряд причетних осіб... Правда, чи це дійсно всі причетні - питання наразі, доволі сумнівне. До речі, не виключено, що дана справа - це розбірки бізнес-партнерів ... або партнерів, що разом провертали схеми, але не зійшлись в плані розділення здобутого злочинним шляхом майна та фінансів.» У цій публікації особа, зазначена як автор статті - « [PERSON] ». Відповідну інформацію, із посиланням на джерело такої інформації, також оприлюднили на telegram-каналі «FakeOFF», за посиланням: [INFO] а саме: «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито?..». Зміст зазначених публікацій підтверджується долученими до позовної заяви копіями актів огляду та фіксації веб-сторінки інформаційного порталу «Fakeoff» № 7, 8, 11 та доданим диском. У вищевказаних публікаціях йдеться саме про заявника, оскільки зазначено його прізвище та ім`я. У публікаціях також наведені зображення заявника, що виключає собою будь-які сумніви відносно того, що зміст негативних висловлювань стосується саме заявника. Вищенаведена недостовірна негативна інформація про заявника була поширена серед невизначеної кількості жителів України та світу - користувачів мережі Інтернет. Вказана інформація знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет та будь-яка особа має можливість її переглянути. Поширена недостовірна інформація висвітлена в принизливій та образливій формі, яка по суті є звинуваченням у порушенні норм чинного законодавства, вчиненні злочинів, порушенні норм суспільної моралі, направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації заявника й спрямована на формування суспільної думки про порушення заявником чинного законодавства. Заявник вважає, що зазначена інформація порушує не лише його честь та гідність, які гарантовані Конституцією України та Загальною декларацією прав людини, а і його ділову репутацію, адже заявник є відомим в Україні та за кордоном власником бізнесів за напрямками маркетингу, створення веб-сервісів та мобільних додатків, обігу криптовалют. Заявник зазначає, що дійсно займається криптобізнесом, але згадування у вищевказаних публікаціях про його діяльність у негативному контексті завдає заявнику репутаційних збитків, оскільки оприлюднена інформація вказує про суспільно-небезпечну діяльність заявника, створює у необмеженого кола осіб уявлення про нього як про злочинця. Заявник вказує, що має проактивну громадянську позицію в сучасних суспільно-політичних процесах, здійснює волонтерську діяльність та надає фінансову підтримку Збройним Силам України, та що поширена інформація, яка є інсинуацією, наклепом, тобто навмисним повідомленням негативних, неправдивих відомостей має на меті зганьбити, заплямувати та знеславити заявника. З тексту вищенаведених публікацій вбачається, що заявника звинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме в шахрайстві та державній зраді, що завдає надзвичайної шкоди його діловій репутації. Заявник вбачає, що оприлюднена інформація містить в собі фактичні твердження та не є оціночними судженнями. Фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Відносно заявника відсутній обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, та у заявника немає жодного процесуального статусу, передбаченого КПК України, який би дозволяв розглядати його як особу, щодо якої наявні обґрунтовані підозри щодо вчинення нею кримінального правопорушення. Зазначений факт з урахуванням презумпції невинуватості свідчить про відсутність правових підстав стверджувати про те, що заявник має відношення до організації вчинення шахрайства та державної зради. Правовий зв`язок певної особи з фактами вчинення кримінальних правопорушень можливий лише за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили. В той же час, для ідентифікації особи як такої, що має відношення до кримінального провадження з огляду на її можливу причетність до обставин вчинення злочину, нормами кримінального процесуального законодавства України передбачено процесуальні статуси підозрюваного та обвинуваченого. Згідно з ч. 1, 2 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. У заявника немає статусу підозрюваного або обвинуваченого у будь-якому кримінальному провадженні. Також щодо заявника відсутній обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили. Листом від 19.09.2024 року за вих. № 25/3-1538вих-24 Офісом Генерального прокурора повідомлено, що за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, станом на 16.09.2024, кримінальних проваджень, в яких містяться відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлено, що підтверджується копією листа від 19.09.2024 року за вих. № 25/3-1538вих-24. У заяві зазначено, що представникам заявника з відкритих джерел стало відомо, що Слідче управління Головного слідчого управління Національної поліції у м. Києві розслідує кримінальне провадження № 12024100000000540 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, щодо обставин можливого заволодіння грошовими коштами на криптобіржі. Проте заявник не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та у будь-яких інших кримінальних провадженнях. Листом від 20.11.2024 року за вих. № 249213/ВРОТЗ-2024 (601956) Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомлено, що станом на 07.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , у кримінальному провадженні № 12024100000000540 від 30.04.2024 року про підозру не повідомлялося та останній в розшук не оголошувався, що підтверджується копією листа від 20.11.2024 року за вих. № 249213/ВРОТЗ-2024). ЄДРСР також не містить відомостей щодо вироків, які набрали законної сили, та якими б було засуджено заявника [PERSON] за вчинення кримінальних правопорушень, а відтак поширення недостовірної інформації щодо причетності заявника до криптошахрайства та державної зради порушує принцип презумпції невинуватості. Таким чином, поширена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності та викладена у формі фактичних тверджень, а також порушує немайнове право заявника на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. Відносно авторів оприлюдненої інформації - авторами недостовірної інформації визначаються наступні особи: « [PERSON] », « [PERSON] », згідно з відомостями, розміщеними під публікаціями. Однак, додаткова інформація, яка б дозволила ідентифікувати авторів, відсутня як на самих веб-сторінках інформаційного порталу fakeoff.org, так і в будь-яких інших відкритих джерелах інформації. Відносно особи власника веб-сайту fakeoff.org - такі відомості теж відсутні. Так, згідно з копією довідки від 10.10.2024 року № 195/2024-Д з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення, виданою Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес», на підставі заяви щодо видачі довідки з відомостями про власника веб-сайту [INFO] , поданої в інтересах [PERSON] , у зв`язку із розміщенням про нього недостовірної інформації у мережі Інтернет, зокрема, зазначено наступне: «За результатами дослідження інформаційного наповнення веб-сайту [INFO] встановлено, що останній позиціонує себе в якості веб-сайту «FAKEOFF», на якому відсутні будь-які ідентифікатори (відомості про особу, від імені якої здійснюється інформаційне наповнення веб-сайту, зокрема, його адреса, телефон, адреса електронної пошти тощо), які б дозволили встановити особу власника веб-сайту. Враховуючи викладене, знеособленість даних про реєстранта доменного імені fakeoff.org в службі WHOIS, а також те, що це доменне ім`я зареєстровано в публічному домені .org, що не належить до українського сегменту мережі Інтернет, реєстратор доменного імені та хостинг-провайдер є іноземними суб`єктами, з метою встановлення власника веб-сайту https://fakeoff.org можливо витребувати відповідно до законодавства (зокрема, в судовому порядку): - дані про реєстранта доменного імені fakeoff.org - у реєстратора цього доменного імені - Internet Domain Service BS Corp; - дані про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет - у хостинг-провайдера цього веб-сайту - CloudFlare, Inc.; - дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: https://fakeoff.org у мережі Інтернет - у реєстранта доменного імені fakeoff.org та/або отримувача послуг хостингу. У зв`язку з вищевикладеним, з метою встановлення власника веб-сайту https://fakeoff.org, в інтересах заявника подані адвокатські запити до реєстратора доменного імені Internet Domain Service BS Corp (вих. № 2024/11/26-2) та до хостинг-провайдера CloudFlare, Inc. (вих. № 2024/11/26-1). Проте відповіді на них не надходило. У інший спосіб, окрім як звернення з заявою про встановлення факту недостовірності інформації в порядку окремого провадження, захистити порушені права заявника можливості немає, оскільки як встановлено матеріалами справи, власника веб-сайту «FAKEOFF» встановити не вдалося, встановити особу автора статей є також неможливим у зв`язку з тим, що статті були розміщені невідомими особами, яких неможливо ідентифікувати. Також судом був досліджений, наданий представником заявника, висновок експерта № 056/52 від 21.03.2025 за результатами проведення семантико-текстуальної експертизи. Згідно висновків експерта встановлено наступне: «Публікація «Обшуки у криптоділка Прилепи та його спільників», оприлюднена за посиланням hups://fakeoff.org/uk/kryminal/obshuky-u-kryptodilka-prylepy-ta-ioho-spilnykіv, містить інформацію про те, що [PERSON] є підозрюваним в керівництві групою осіб учасник шахрайської оборудки з криптовалютою. Зазначену інформацію містить такий текстовий сегмент: За даними джерел, українські силовики разом з європейськими правоохоронними органами розслідують можливу кримінальну діяльність, яку підозрюють у групі осіб під керівництвом [PERSON] . Висловлення містять інформацію про те, що [PERSON] є підозрюваним в керівництві групою осіб учасників шахрайської оборудки з криптовалютою, виражену у формі твердження. Публікація «Обшуки у криптоділка [PERSON] та його спільників», оприлюднена за посиланням [INFO] , містить інформацію, виражену e формі твердження, яка може бути принизливою для честі й гідності [PERSON] і завдавати шкоди його діловій репутації. Зазначену інформацію містить таке висловлення: За даними джерел, українські силовики разом з європейськими правоохоронними органами розслідують можливу кримінальну діяльність, яку підозрюють у групі осіб під керівництвом [PERSON] . Публікація «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито???», оприлюднена за посиланням [INFO] містить інформацію про те, що [PERSON] є підозрюваним в керівництві групою осіб учасників шахрайської оборудки з криптовалютою на мільярд гривень, що мали піти па закупівлю дронів. Зазначену інформацію містить такий текстовий сегмент: Групу осіб під керівництвом [PERSON] підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень, що мали піти на закупівлю дронів. Висловлення містить інформацію про те, що [PERSON] є підозрюваним в керівництві групою осіб учасників шахрайської оборудки з криптовалютою на мільярд гривень, що мали піти на закупівлю дронів, виражену у формі твердження. Публікація «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито???», оприлюднена за посиланням [INFO] містить інформацію про те, що [PERSON] є учасником організованого злочинного угруповання, яке підозрюють, у зв`язках із російськими спецслужбами. Зазначену інформацію містить такий текстовий сегмент: Крім цього, дане ОЗУ підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути скоєне на користь ворога. Висловлення містить інформацію про те, що [PERSON] є учасником організованого злочинного угруповання, яке підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, виражену у формі твердження. Публікація «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито???», оприлюднена за посиланням [INFO] містить інформацію про те, що [PERSON] разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Зазначену інформацію містить такий текстовий сегмент: За даними українських і європейських правоохоронних органів, Прилепа разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Висловлення містить інформацію про те, що [PERSON] разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів, виражену у формі твердження. Публікація «Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито???», оприлюднена за посиланням [INFO] містить інформацію, виражену у формі тверджень, яка може бути принизливою для честі й гідності [PERSON] і завдавати шкоди його діловій репутації. Зазначену інформацію містять такі висловлення: Групу осіб під керівництвом [PERSON] підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень, що мали піти па закупівлю дронів. Крім цього, дане ОЗУ підозрюють у зв`язках із російськими спецслужбами, а шахрайство могло бути скоєне на користь ворога. За даними українських і європейських правоохоронних органів, Прилепа разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Допис, оприлюднений за посиланням [INFO] містить інформацію про те, що [PERSON] разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів. Зазначену інформацію містить такий текстовий сегмент: Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито??? .. Висловлення містить інформацію про те, що [PERSON] разом зі спільниками розробив масштабну схему привласнення коштів, виражену у формі твердження. Допис, оприлюднений за посиланням [INFO] , містить інформацію, виражену у формі твердження, яка може бузи принизливою для честі й гідності [PERSON] і завдавати шкоди його діловій репутації. Зазначену інформацію містить таке висловлення: Привласнили мільярд для ЗСУ: правоохоронці викрили крипто-шахрая [PERSON] та його спільників... - але чи всіх спільників дійсно викрито???» Проаналізувавши в сукупності всі обставини та надані докази, суд дійшов висновку, що інформація стосовно заявника не відповідає дійсності, не підтверджується доказами чи конкретними фактичними даними, стосується ділової репутації заявника, викладена у стверджувальній формі, а тому псує та формує негативну соціальну оцінку зі сторони суспільства, завдає шкоди особистим немайновим правам заявника на недоторканість його честі, гідності та ділової репутації. Аналізуючи зміст зазначених публікацій, пересічний читач може сприйняти публікації як такі, що містять звинувачення на адресу конкретної особи - [PERSON] . Інформацію щодо заявника висловлено в формі, яка принижує гідність, честь і ділову репутацію, вона носить характер завідомо неправдивих відомостей, а відтак є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Опубліковані висловлювання можна розцінити як твердження про вчинення заявником кримінальних правопорушень, що завдає шкоди його діловій репутації. Для пересічного читача це твердження виглядає як факт, оскільки викладене у категоричній формі з посиланням на джерела з правоохоронних органів, проте публікації не містять жодних посилань на такі джерела. Жодних доказів того, що інформація, поширена в публікаціях, відповідає дійсності, автором публікації/власником веб-сайту «FAKEOFF», не надано. Отже, автори публікацій та власник веб-сайту «FAKEOFF» порушили обов`язок перевірити достовірність інформації, що міститься в публікаціях. Обов`язок доказування достовірності поширеної інформації покладається на особу, яка цю інформацію поширила (постанова КГС від 28.11.2018 у справі № 910/17819/17). Верховний Суд відзначав, що обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18). Поширена у мережі Інтернет на веб-сайті «FAKEOFF» інформація не є оціночним судженням, оскільки містить фактичні дані, тобто є фактичними твердженнями про вказані в ній події. Через такі твердження складається негативна думка спільноти про заявника, як про особу, та його ділову репутацію. При цьому, будь-які дані, докази, які їх підтверджують, та які б доводили викладені факти щодо діяльності заявника, в самих публікаціях не зазначені. Заявником було доведено належними та допустимими доказами обставини щодо поширення інформації та її недостовірність. Враховуючи зазначене, а також баланс прав на свободу слова та на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд вважає, що поширена інформація на веб-сайті «FAKEOFF» є недостовірною, оскільки, будучи викладеною у стверджувальній формі, вона не відповідала дійсним обставинам, так як підтверджено відсутність щодо заявника будь-яких повідомлень про підозру у вчиненні злочинів або направлення обвинувальних актів до суду чи вироків стосовно заявника, що набрали законної сили. При цьому поширена недостовірна інформація може бути принизливою для честі та гідності заявника [PERSON] та може завдати шкоди його діловій репутації. За встановлених судом обставин заява [PERSON] про встановлення факту недостовірності інформації підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved