Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

позивач ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, поданим представником Маслюженко М.П., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 88 996,26 грн., а також судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк відкрив клієнту (відповідачу) поточний рахунок у валюті гривня та надав йому можливість користуватись кредитними коштами у розмірі 20 000 грн. в межах кредитного ліміту. Так, відповідач здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, проте зобов`язання щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитної лінією не виконував, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 70 942,11 грн., з яких: 23 849,41 грн. основний борг, 47 092,70 грн. нараховані та несплачені проценти. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір факторингу №16/11-23, за яким ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право вимоги до відповідача за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С10.950.75172 від 18.01.2017. 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого та згідно з додатком №2 до вказаного договору, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С10.950.75172 від 18.01.2017 на загальну суму заборгованості 70 942,11 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», яка підлягає стягненню. Крім того, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення зобов`язань, останній також зобов`язаний сплатити індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з наступного дня з дати закінчення кредитного договору 19.11.2019 і до 23.02.2022 включно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03.06.2025 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України. При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається таким, якому вручено судове рішення. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договорів факторингу (глава 73 ЦК України), купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Як регламентовано ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст. 1080 ЦК України). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 18.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, при укладенні якої сторони погодили, що клієнт (відповідач) ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами і доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозуміли, з якими цілком згоден. За умовами укладеного кредитного договору, банком надано відповідачу кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ). Крім того, сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитними коштами кредитної лінії становить 24,0000% річних, ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди, становить 20 000,00 грн., максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в порядку та на умовах, визначених договором, що підтверджується випискою по рахунку. Водночас, відповідач, користуючись кредитними коштами, зобов`язання перед ПАТ «Ідея Банк» за укладеним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на станом на 16.11.2023 згідно з розрахунком кредитора виникла заборгованість у розмірі 70 942,11 грн., з яких: 23 849,41 грн. основний борг, 47 092,70 грн. нараховані та несплачені проценти. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія СОНАТІ» укладено договір факторингу №16/11-23, за умовами якого та відповідно до друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023, платіжної інструкції №566 від 17.10.2023, платіжної інструкції №608 від 17.11.2023, ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набула права вимоги за угодою №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18.07.2017, боржником за якою є відповідач, на суму заборгованості 70 942,11 грн. 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого та згідно з витягом з друкованого реєстру боржників №1, платіжними інструкціями від 29.12.2023, 28.02.2024, 29.02.2024, позивач набув права вимоги за угодою №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18.07.2017, боржником за якою є відповідач, на суму заборгованості 70 942,11 грн. Таким чином, за наданими позивачем випискою по рахунку, довідкою-розрахунком заборгованості та розрахунками інфляційних втрат та 3% річних, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» за угодою №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18.07.2017 становить 88 996,26 грн., з яких: 23 849,41 грн. основний борг, 47 092,70 грн. нараховані та несплачені проценти, інфляційні втрати за період з 19.11.2019 до 23.02.2022 у розмірі 13 226,20 грн., 3% річних за період з 19.11.2019 до 23.02.2022 у розмірі 4 827,95 грн. Доказів, які б спростовували наведений розрахунок, матеріали справи не містять, відтак суд бере такий до уваги як належний доказ розміру наявної заборгованості у відповідача перед позивачем. Зважаючи на наведене, з урахуванням презумпції правомірності правочину та обов`язковості договору для сторін, беручи до уваги те, що доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за угодою №С10.950.75172 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18.07.2017 у розмірі 88 996,26 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що стороною позивача заявлено розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. На підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу, позивачем надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1310920 від 19.08.2024, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №5 від 05.05.2025. Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням складності справи, малозначності спору, враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, зважаючи на час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони та співмірність розміру витрат, суд приходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Окрім цього, зважаючи на висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved