Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором кредитної лінії № 8937984 від 16.05.2025 року в розмірі 18135 гривень, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16.05.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 8937984. Відповідно до умов договору, позивач надає відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. строком на 365 дні (з 16.05.2025 року по 15.05.2026 року) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (у грошовому виразі складає 862,50 грн.). У разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 250 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора 600567, що був надісланий на вказану відповідачем електронну пошту. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом Banк ID НБУ, отримавши за згодою [PERSON] її персональні дані. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів в розмірі 5000 грн. на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідачка кредитні кошти не повертає, лише частково здійснила платіж у сумі 2525 грн., та не виконує інші грошові зобов`язання, тому в неї виникла заборгованість в розмірі 18135 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованість за процентами 3135 грн. та заборгованість за неустойкою 10000 грн. У подальшому, 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту № 8937984 від 16.05.2025 року. Оскільки відповідачка свої зобов`язання за договором кредиту не виконує та кошти добровільно не повертає, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подавала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16.05.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8937984, згідно умов якого товариство надало відповідачці кредит в розмірі 5000 грн., строком на 365 дні (з 16.05.2025 року по 15.05.2026 року) з фіксованою процентною ставкою в день у розмірі 0,95 %, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту (у грошовому виразі 862,50 грн.), у разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 250 грн. день (а.с.11 зв.ст.-18). Як видно із довідки про ідентифікацію, [PERSON] ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», шляхом використання одноразового ідентифікатора 600567 (а.с.19). Згідно п. 6.2, 6.3 кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування та комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених договором, будь-яким доступним йому способом. Пунктом 6.13 цього ж договору передбачено, у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повного погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на виконання умов кредитного договору № 8937984 від 16.05.2025, виконало свої зобов`язання, зокрема передало [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжної інструкції, довідкою № КД-000061061 від 14.10.2025 року (а.с.7,20). 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників (а.с.21 зв.ст.-25). Як вбачається з Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 16/10/25, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8937984 від 16.05.2025 (а.с.26-27). З наданих первісним кредитором даних по кредиту № 8937984 від 16.05.2025 року та розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вбачається, що станом на 24.10.2025 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 18135 грн. з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3135 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та заборгованість за пенею - 10000 грн. (а.с.5,9 зв.ст.-11) Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Частини 1 та 2 статті 1077 ЦК України вказують, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] 16 травня 2025 року був укладений кредитний договір № 8937984 підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, проте відповідачка не виконала свої кредитні зобов`язання щодо повернення коштів, а тому з неї підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за основним боргом в розмірі 5000 грн. та процентами в розмірі 3135 грн. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки (пені), то суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] укладала договір кредитної лінії № 8937984 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 16.05.2025 р, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 10000 грн. не підлягає стягненню з відповідачки, а повинна бути списана позивачем (кредитодавцем). Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає заборгованість в розмірі 8135 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн. та процентам в розмірі 3135 грн. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки, позовні вимоги задоволено частково на суму 8135 грн. (44,86 % позовних вимог), то з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1086,64 гривень (2422 грн. 40 коп. х 44,86%/100). Крім того, при зверненні з позовом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025. Надано витяг з акту № 5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025 року, з якого вбачається, що вартість наданої послуги в даній справі становить 4500 грн., а також платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939288.1 від 27.10.2025 року (а.с.28-30,32,34). За умовами ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в сумі 4500 гривень, оскільки такі є розумними, співмірними та відповідають обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial