Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

У липні 2024 року до Васильківського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Васильківської міської ради Київської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , про поділ нерухомого майна. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 03.12.2021 року він отримав у власність часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових надвірних будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-4398, виданого 03.12.2021 року Гребінківською державною нотаріальної конторою. Співвласником іншої частини () будинку була [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняли донька померлої - [PERSON] та син - [PERSON] . В свою чергу після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що фактично всі будівлі і споруди знаходяться на одній стороні подвір`я, територія кожного співвласника індивідуально визначена і не має спільних проходів. Отже, спірний житловий будинок, на думку позивача, може бути поділений згідно схеми розподілу. В свою чергу, існування часткової власності призводить до того, що позивач позбавлений повної свободи в розпорядженні своїм майно, зокрема щодо відчуження частини будинку та приватизації земельної ділянки під будинком, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою від 26.07.2024 року справу прийнято до провадження судді Мартинцововї І.О. та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.07.2025 року за клопотанням представника позивача проведено заміну відповідача - Васильківську міську раду Київської області на належних відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] . Ухвалою суду від 15.07.2025 року задоволено клопотання представника про витребування доказів (копію спадкової справи після смерті [PERSON] ). Ухвалою суду від 02.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу досудового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.12.2025 року об 11 год. 30 хв. Судом вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Реус В.В. в судове засідання не з`явились, подавши заяву, якій просять проводити розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримують, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі, будучи неодноразово належним чином повідомленими про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (поштові повідомлення містяться в матеріалах справи) своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалися, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Фактичні обставини справи Судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на 2011 рік співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в рівних частках (по частині) були [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.21) На даний час власником частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.12.2021 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області є позивач по справі (а.с.5) Дані обставини також підтверджуються сформованою на запит суду відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 708462 від 26.07.2024 року (а.с.26). За замовленням позивача в 20204 році було виготовлено технічний паспорт на житлового будинок та господарські споруди [ADDRESS] , який міститься в матеріалах справи (а.с.11-14). Зі змісту позову та оглянутої в судовому засіданні копії технічного паспорта вбачається, що спірний житловий будинок є двоповерховим та складається з двох окремих частин (приміщень), які вже на даний час формально розділені між сторонами по справі. В силу вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Зі змісту рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2011 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] в спадщину вступили донька померлої - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.16-18). В свою чергу зі змісту спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме довідки про склад спадкоємців (а.с.135) встанолено, що до майна померлого спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є діти померлого - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (тобто по частці) кожний. Отже, з системного аналізу досліджених вище доказів вбачається, що співвласниками іншої частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Верховний суд неодноразово наголошував, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Враховуючи встановлені вище обставини, вважаю, що позивачем належним чином визначено коло відповідачів у справі та заявлено до них вимогу при поділ житлового будинку. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. За приписами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦК України, на яку посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Разом з тим, ч. 1,3 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна,що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 336/1136/19. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2025 року у справі № 357/3145/20. Таким чином, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 05.04.2024 року технічна можливість поділу спірного житлового будинку на два окремі житлові будинки можлива (а.с.8). При цьому експертом до складу приміщень житлового будинку гр. [PERSON] виділено приміщення загальною площею 96,7 кв.м., житловою площею 54, 5 кв.м. у тому числі приміщення: приміщення 1 ( коридор) площею 6,2 кв.м., приміщення 2 (комора) площею 2,0 кв.м., приміщення 3 (коридор) площею 6,7 кв.м., приміщення 4житлова) площею 20, 0 кв.м., приміщення 5 (туалет) площею 1,2 кв.м, приміщення 6 (ванна) площею 3,1 кв.м., приміщення 7 (кухня) площею 8,4 кв.м., приміщення 8 (сходова кл.) 3,1 кв.м., приміщення 9 (Житлова) площею 8, 4 кв.м., приміщення 10 (житлова) площею 11,3 кв.м., приміщення 11 (житлова) площею 14,8 кв.м., приміщення 12 (комора) площею 0,8 кв.м., приміщення 13 (веранда) площею 10,7 кв.м. До складу приміщень житлового будинку гр. [PERSON] (спадкоємцями якої є відповідачі по справі) виділено приміщення загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 55, 1 кв.м. у тому числі приміщення: 1 (коридор) площею 0,6 кв.м.. приміщення 2 (комора) площею 2,4 кв.м., приміщення 3 (коридор) площею 6,8 кв.м., приміщення 4 ( кухня) площею 8,2 кв.м., приміщення 5 (ванна) площею 3,2 кв.м., приміщення 6 (житлова) площею 20,5 кв.м., приміщення 7 (туалет) площею 1,2 кв.м., приміщення 8 (сходова) площею 3,2 кв.м., приміщення 9 (житлова) площею 14,9 кв.м., приміщення 10 (житлова) площею 11,4 кв.м., приміщення 11 (житлова) площею 8,3 кв.м., приміщення 12 (комора) 0,8 кв.м. Розподіл господарських приміщень, згідно висновку, здійснено наступним чином: гр. [PERSON] виділено житловий будинок (літера А), прибудова (літера а), погреб ( літера під а), веранда (літера а3), сарай (літера В), сарай (літера Д), погріб (літера Г), огорожа (літера О). В свою чергу гр. [PERSON] (спадкоємцями якої є відповідачі по справі) виділено житловий будинок (літера А), прибудова ( літера а1), погріб ( літера під а1), сарай (літера Б). Запропонований експертом варіант розподілу спільного майна з урахуванням позовних вимог відповідає фактичному поділу домоволодіння, їхнім часткам у майні, відповідає інтересам власників та забезпечує вільний доступ до житла. Відповідачі свого варіанту поділу (виділу) спірного домоволодіння не запропонували, жодних заперечень щодо варіанту поділу, заявленого позивачем, не висловили. Враховуючи наявність більше ніж двоє співвласників спірного домоволодіння, право позивача на виділ у натурі його частки та висновок експерта щодо єдиного можливого варіанту поділу, який відповідає порядку користування житловим будинком, що склався між сторонами та відповідає інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, суд вважає, що позов слід задовольнити і саме за цим варіантом розподілу слід виділити позивачу його частину житлового будинку із надвірними спорудами. Разом з тим, суд відзначає, що Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX у Київській області утворено Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів) у складі територій Богуславської міської, Васильківської міської, Кагарлицької міської, Козинської селищної, Миронівської міської, Обухівської міської, Ржищівської міської, Української міської, Феодосіївської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. В той же час відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №715-р від 12.06.2020 "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області" до складу Васильківської міської територіальної громади Обухівського району Київської області увійшла територія с. Кодаки. Відтак потрібно уважати, що спірне майно, а саме домоволодіння станом на сьогодні відносяться до території Обухівського району Київської області. Розподіл судових витрат. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідачів в дохід Держави підлягає стягнення судовий збір в сумі 1211.20 грн. як за одну вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved