Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Рижкова А.О., звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 26 липня 2019 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №07. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, тому вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, просить суд розірвати їх шлюб. Позивачта його представник у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти ухвалення заочного рішення, строк на примирення просили не надавати. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але надаладо суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб 26 липня 2019 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №07, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 липня 2019 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2022 року (а.с.12). Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також суд враховує думку відповідача, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, згідно платіжної інструкції 2.446866975.1 (код документа 8400-0538-0785-0360) від 14.12.2025 року, що міститься у матеріалах справи (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведені норми, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд вважає розподілити судові витрати таким чином: Повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, згідно платіжної інструкції 2.446866975.1 (код документа 8400-0538-0785-0360) від 14.12.2025 року на суму 1211,20 грн, що складає 605,60 грн; 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем, що складає 605,60 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved