Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

02 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.01.2025 року [PERSON] уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ Авентус Україна») кредитний договір №8714937, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 6900 грн. У подальшому 12.09.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12092025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №8714937 від 29.01.2025 року перейшло до ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників від 12.09.2025 до договору факторингу №12092025 від 12.09.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 27669,00 грн, яка складається з: 6900,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8280,00 грн заборгованість за відсотками, 12489,00 грн. заборгованість за пенею та штрафами. 16.12.2025 ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, відзиву заяв та клопотань не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] 29.01.2025 року було укладено кредитний договір №8714937, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.6,1.7 цього Договору, сума позики становить 6900,00 грн., строк договору позики - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Мета отримання кредиту:споживчі (особисті) потреби. Денна процентна ставка на дату укладення договору складає:за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. У відповідності до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) А9985. Відповідно до додаткової угоди від 29 січня 2025 року до договору №8714937 від 29 січня 2025 року сторони дійшли згоди викласти перший абзац п.2.1. договору в наступній редакції «кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ». Факт отримання коштів позичальником підтверджується довідкою ТОВ «ПАЙТЕК» №20250917-1.1 від 17.09.2025 року, відповідно до якої 29.01.2025 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 6900,00 грн. 12.09.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12092025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками. Так, відповідно до реєстру боржників від 12.09.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27669,00 грн, з яких: 6900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8280,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 12489,00 сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаними кредитами, суду не надано. Що ж стосується вимог позивача про стягнення 12 489,00 грн за договором позики № 8714937 у вигляді неустойки (штафу, пені), то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості: за договором позики № 8714937 від 29.01.2025 року в розмірі 15180,00 грн., з яких:6900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8280,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 27669,00 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення звідповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 15180,00 грн. Таким чином, суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1329,00 грн, виходячи з обрахунку: (15180,00 грн (розмір задоволеного позову) х 2422,40 грн (розмір сплаченого позивачем судового збору) : 27669,00 грн (сума пред`явленого позову).

Outcome: partial