Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

22.10.2025 р. від Полтавського районного суду Полтавської області до Зіньківського районного суду надійшли матеріали позову ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 01.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3945931, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., строком на 351 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% від суми позики за кожен день користування (730 % річних). 24.04.2024 року, на підставі договору відступлення прав вимоги № 24/04/24, ТОВ «Лінеура Україна» відступило таке право вимоги за договором № 3945931 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Оскільки після відступлення до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» права вимоги [PERSON] не погасила існуючу заборгованість, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 17040,00грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 14040,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2,00 % кожен день користування кредитом за період з 01.09.2023 року по 24.04.2024 року (включно), а також витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2422,00 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом надсилання рекомендованого листа за адресою її реєстрації, повідомлення повернулось з позначкою «вручено особисто» (а.с. 85). Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом установлено, що 01.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3945931 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., строком на 351 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми позики за кожен день користування (730 % річних). Відповідно до п. 1.4.1 Договору, позичальник повинен сплачувати позикодавцю проценти за договором за фіксованою ставкою в розмірі 2,00 % від суми позики за кожен день користування в межах строку кредитного Договору. Згідно з п. 2.4 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.2.1 Договору. Згідно з п. 4.1 Договору відповідач зобов`язаний повернути суму позики та сплату процентів за користування кредитом у повному обсязі в термін визначений Графіком платежів. 24.04.2024 року, на підставі договору відступлення прав вимоги № 24/04/24, ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за договором № 3945931 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 24.04.2024 року. Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3945931 від 01.09.2023 року, станом на 24.04.2024 року [PERSON] має 17040,00 грн. заборгованості. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з товариством кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до частини 1статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження залучення правничої допомоги представником позивача надано суду копії: доручення, договору про надання правової допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024 (а.с.53-54), укладений між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та адвокатом Руденком К.В.; акт прийому-передачі наданих послуг від 03.03.2025 р. та витяг з акту прийому-передачі наданих послуг від 03.03.2025 р. (а.с. 57), платіжна інструкція від 03.03.2025 р. (а.с. 58). Оскільки позивачем надано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, а позивач визнає позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, про задоволення вимог в частині про відшкодування витрат на правничу допомогу, в розмірі 10000.00 грн. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 2). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved