Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») засовами поштового зв`язку направило до суду зазначений позов. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 17 травня 2021 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, згідно з якою, в подальшому, йому було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-БАНК» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у цій заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23 квітня 2024 року має заборгованість 45 711,75 грн, з них: 30 454,28 грн заборгованість за кредитом; 15 257,47 грн заборгованість по відсоткам; 0,00 грн штрафи. Позивач неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати зобов`язання. Проте, відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-БАНК». На підставі викладеного, АТ «А-БАНК» просило суд: 1. Стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2021 року № б/н у розмірі 45 711,75 грн, з них заборгованість за кредитом 30 454,28 грн, заборгованість по відсоткам 15 257,47 грн, штрафи 0,00 грн та судові витрати у розмірі 3 028 грн. 2. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зазначена ухвала в електронному вигляді направлена позивачу та його представнику та як вбачається із Довідок про доставку електронного документа доставлена до їх Електронного кабінету 21 травня 2024 року. За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» ф.20 судова кореспонденція не вручена адресату та повернута до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 31 липня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2025 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Гізатуліній Н.М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення сторін. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що 17 травня 2021 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» шляхом проставлення власноручного цифрового підпису на сенсорному екрані пристрою (смартфону). Як вбачається із змісту Анкети-Заяви, відповідач надав Банку свої персональні дані, інформацію про місце проживання, соціальний статус, мобільний телефон, розмір заробітної плати. Підписуючи анкету-заяву підтвердив, що: - до укладання цієї угоди, ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК» (зокрема, з правами та обов`язками),Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, та що до укладання цієї угоди йому надана повна інформація про фінансові послуги, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; - дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК» між ним та АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; - беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами обслуговування. Як вбачається із Паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», з урахуванням побажань споживача, визначені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума/ліміт кредиту до 200 000 грн; строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту кредитні кошти надаються споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця, на підставі Договору про споживчий кредит. Пільгова процентна ставка: 0,000001 %. Пільговий період до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі). Базова процентна ставка: 3,4 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості). 40,8% річних. Тип процентної ставки: фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладайся додаткової угоди договору про споживчий кредит). Загальні витрати за кредитом: 51 571,06 грн. Розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25 000 грн, погашення якого відбулось мінімальними обов`язковими платежами. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (зокрема, тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 76 571,06 грн. Розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25 000 грн, погашення якого відбулось мінімальними обов`язковими платежами. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 49,34%. Відповідно до п. 5 передбачений порядок повернення кредиту, а саме внесення платежів щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом та не менше 100 грн й не може перевищувати повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит. Передбачено, що споживач має право достроково погасити кредит та/або заборгованість за ним з урахуванням нарахованих відсотків. Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» підписаний [PERSON] шляхом накладення електронного підпису. Додатково умови випуску та використання картки надані клієнту у таблиці «Тарифи по картці «Зелена». АТ «А-БАНК» надав суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК» із відображенням прав та обов`язків Банку та Клієнта. З огляду на довідку за картами АТ «А-БАНК» [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] , видано картку № [NUMBER] , строком дії до червня 2027 року. Згідно з довідкою за лімітами АТ «А-БАНК» [PERSON] , кредитний договір б/н 17 травня 2021 року за період з 17 травня 2021 року до 23 квітня 2024 року, встановлені такі кредитні ліміти: 17 травня 2021 року 7 000 грн, 23 травня 2021 року 10 000 грн, 02 березня 2022 року 5 000 грн, 29 березня 2024 року 30 500 грн. Враховуючи викладене, АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 23 квітня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 17 травня 2021 року № б/н року становить 45 711,75 грн, з них за тілом кредиту 30 454,28 грн та 15 257,47 грн, за процентами; 0 грн штраф, що підтверджується відповідним розрахунком. Як вбачається із наданої АТ «А-БАНК» виписки з особового рахунку [PERSON] з 17 травня 2021 року до 23 квітня 2024 року карткою він користувався. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З огляду на ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Також ст. 8 Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Як вбачається із Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України затвердженого Постановою Правління Національного банку України 13 грудня 2019 року № 151 (чинна на момент підписання кредитного договору) цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення. Банк зобов`язаний ознайомити клієнта банку з текстом документа, перед його підписанням цифровим власноручним підписом. Технологія створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, повинна забезпечувати гарантії того, що клієнт підписав саме той документ, з текстом якого він ознайомився. Уповноважений працівник банку звіряє цифровий власноручний підпис клієнта, проставлений на документі, зі зразком підпису в його паспорті в разі підписання договору між банком і клієнтом або під час проведення касових операцій без відкриття рахунку, які передбачають здійснення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до законодавства України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. На документ в електронній формі одразу після його підписання цифровим власноручним підписом клієнта накладається кваліфікована електронна позначка часу. Після цього уповноважений працівник банку зобов`язаний невідкладно підписати цей документ власним кваліфікованим електронним підписом або засвідчити кваліфікованою електронною печаткою банку з кваліфікованою електронною позначкою часу. Згідно положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Суд встановивши, що [PERSON] відповідно до умов договору отримав від Банку кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок, проте ухиляється від виконання зобов`язання, заборгованість не погашає, розмір заборгованості не спростовує, а позивач належними доказами підтвердив наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. АТ «А-БАНК» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23 квітня 2024 року № 6005315412655. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved