Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, як фізичної особи-підприємця, про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2024 року у соціальній мережі Instagram на сторінці [PERSON] за посиланням: https://www.instagram.com/julia_lushchinska/ були опубліковані короткі відео, в яких відповідач просувала навчання, а саме наставництво у просуванні соціальних мереж. За результатами перегляду мереж позивачем була заповнена заявка на безкоштовну експрес консультацію по просуванню соціальних мереж від відповідача. За результатами заявки, позивач отримала повідомлення від Юлії Лущинської в мережі Telegram з пропозицією детально обговорити можливості приєднатися до навчального курсу з наставництва щодо просування особистого блогу у соціальних мережах. У межах листування, а також з особистої розмови за допомогою програми для організації відеоконференцій Zoom було обговорено формат навчання, вартість, графік модулів, а також умови участі. Відповідач повідомила, що курс розпочнеться 10 жовтня 2024 року і складатиметься з двох частин, вартість кожної з яких складає 10 000, 00 гривень, що загально складає 20000,00 гривень і включає індивідуальний супровід, що триватиме до 01 січня 2025 року. Після досягнення домовленостей Позивач здійснила оплату на рахунок ФОП [PERSON] . Так, відподно до отриманої в листуванні інформації, курс мав бути завершений до 01 січня 2025 року. Однак, у групі під назвою « [INFO] , відповідач у своєму повідомленні зазначила, що знаходиться у процесі розробки другої частини курсу, яка за наданої від неї інформації раніше, мала бути отримана дівчатами до 01 січня 2025 року. У відповідь позивачем було надіслано звернення до відповідача у соціальній мережі Instagram щодо здійснення повернення коштів, однак відповідач відмовилася добровільно врегулювати ситуацію, наполягаючи на тому, що послуга була частково надана, а повернення коштів є неможливим. При цьому, незважаючи на офіційну відмову від участі в курсі та прохання повернути кошти, надані позивачем доводи були проігноровані, а подальше спілкування супроводжувалося пасивним ухиленням від відповідальності. 29 червня 2025 року відповідач у групі під назвою «НАСТАВНИЦТВО від JL» в мережі Telegram надіслала повідомлення про закінчення всього курсу навчання. Таким чином, відповідач мала надати послуги до 01 січня 2025 року, однак фактично зазначила про завершення курсу лише 29 червня 2025 року, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання на 179 календарних днів. Таким чином, наявний факт неналежного виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, що відображається у простроченні строків надання послуг. Позивач просила суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 107400,00 грн. за прострочення виконання зобов`язання, а також судові витрати по справі. 27 жовтня 2025 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому послалась на відсутність з її сторони факту порушення договірних зобов`язань, просила відмовити у позові в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до обставин справи між відповідачем, як фізичною особою підприємцем, та позивачем у жовтні 2024 року було укладено усний договір про надання консультативних послуг та проведення групового наставництва. Вартість послуги була визначена відповідачем у розмірі 20000 гривень та полягала у проведенні групового наставництва, яке складалось з практичної частини (спілкування у груповому чаті та відповіді на всі питання, а також Zoom/Telegram дзвінки та теоретичної частини (навчання в офлайн записі). 03.01.2025 [PERSON] звернулася до [PERSON] з повідомленням про те, що у зв`язку з сімейними обставинами не має більше наміру ставати блогером та хоче займатися іншим напрямком. 30.07.2025 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надходило на розгляд звернення гр. [PERSON] за № Н-1232 про можливе порушення її прав як споживача. За результатами розгляду Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області [PERSON] була надана відповідь від 04.08.2025 № Вих-5.2/13344, в якій не зазначено про порушення в діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За вимогами ст.. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Згідно ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором. Усний договір про надання консультативних послуг був укладений за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін. Зазначений правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому, відповідно до ст. 204 ЦК України, діє презумція правомірності правочину. Судом не встановлено, що [PERSON] повідомлялося учасницям курсу про дату його завершення. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами. Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Тобто, відповідно до диспозиції частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», для стягнення пені з надавача послуги є три умови: 1) наявність договору між споживачем та надавачем послуги; 2) визначення в договорі конкретної дати до якої послуга повинна бути надана або виконана (строк виконання договору); 3) наявність в договорі положення про порядок розірвання договору та наслідки у разі його не виконання або неналежного виконання. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявність в договорі конкретної дати до якої повинна бути надана послуга у вигляді навчання. Відповідно до статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Так, у відповідності до статті 57, 58 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Поряд з цим, будь-яких доказів на підтвердження дати до якої повинна бути надана послуга стороною позивача до позову не додано, також не надано доказів на підтвердження наявності в договорі наслідків у вигляді пені, у разі неналежного або несвоєчасного виконання договору. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне надання послуг, оскільки конкретної дати до якої вона повинна була бути надана умови усного договору не передбачали. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, судовий збір слід покласти за рахунок держави.

Outcome: dismissed