Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

У жовтні 2025 року уповноважений представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Грибанов Д.В. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»: - суму заборгованості за Кредитним договором № 73634792 в розмірі 19350,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 450,00 гривень сума заборгованості за відсотками; 12000,00 гривень сума заборгованості за пенею; 900,00 гривень комісія за надання кредиту; - суму заборгованості за Кредитним договором № 292172051 в розмірі 22121,50 гривень, з яких: 6234,40 гривень сума заборгованості по основному боргу; 12769,90 гривень сума заборгованості по процентам; 3117,20 гривень неустойка; - суму заборгованості за Кредитним договором № 28439-11/2024 в розмірі 13002,32 гривень, з яких: 3824,36 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2676,80 гривень сума заборгованості за відсотками; 6501,16 гривень сума заборгованості за штрафом; - та понесені судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит № 73634792 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19350,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 450,00 гривень сума заборгованості за відсотками; 12000,00 гривень сума заборгованості за пенею; 900,00 гривень комісія за надання кредиту. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 73634792 в розмірі 19350,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 450,00 гривень сума заборгованості за відсотками; 12000,00 гривень сума заборгованості за пенею; 900,00 гривень комісія за надання кредиту. Крім того, 14.11.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 292172051. 11 лютого 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/21, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 27 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22121,50 гривень, з яких: 6234,40 гривень сума заборгованості по основному боргу; 12769,90 гривень сума заборгованості по процентам; 3117,20 гривень неустойка. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 292172051 в розмірі 22121,50 гривень, з яких: 6234,40 гривень сума заборгованості по основному боргу; 12769,90 гривень сума заборгованості по процентам; 3117,20 гривень неустойка. Крім того, 13.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 28439-11/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За умовами кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 27 травня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27052025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 13002,32 гривень, з яких: 3824,36 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2676,80 гривень сума заборгованості за відсотками; 6501,16 гривень сума заборгованості за штрафом. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З отримання права грошової вимоги до відповідача, а саме з 27.05.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 28439-11/2024 в розмірі 13002,32 гривень, з яких: 3824,36 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2676,80 гривень сума заборгованості за відсотками; 6501,16 гривень сума заборгованості за штрафом. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 05.11.2025 року відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направляв. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2025 та судові повістки про виклик в суд на 18.12.2025 та на 05.01.2026 не отримав, конверти із вкладеннями повернулися до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено пунктом 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до пункту шостого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 21.12.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73634792 (далі Договір № 73634792 від 21.12.2024), за умовами якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Пунктом 2.2 договору визначені основні параметри та умови кредиту, а саме: сума кредиту 6000,00 гривень (підп. 2.2.1); строк кредитування/строк договору 30 днів (підп. 2.2.2); процентна ставка/день 0,250% (фіксована) (підп. 2.2.3); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 900,00 гривень); дата надання кредиту 21.12.2024; дата повернення кредиту (останній день) 19.01.2025; денна процентна ставка/день 0,750%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день 4,00%; пеня/день 4,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %; орієнтовна загальна вартість кредиту 7350,00грн. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 27028 відповідача [PERSON] (а.с.9-18). 14 листопада 2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 292172051 (далі Договір № 292172051 від 14.11.2024), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Загальний розмір кредиту за цим договором становить 7000,00 гривень. Кінцева дата повернення кредиту 14.12.2029. Розділом 4 «Порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами» договору визначено, що позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Договір № 292172051 від 14.11.2024 та Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 292172051 від 14.11.2024 підписаний одноразовим ідентифікатором ТМММ2465 відповідача [PERSON] (а.с.39-52). 13 листопада 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] уклали Договір про надання фінансового кредиту № 28439-11/2024 (далі Договір № 28439-11/2024 від 13.11.2024), за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3900,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту кредит, мета отримання кредиту на власні потреби клієнта, строк кредиту 120 днів, дата надання кредиту 13.11.2024, кінцева дата погашення кредиту 12.03.2025, процентна ставка 1,00% в день та застосовується в межах строку кредиту. Договір підписаний електронним підписом клієнта Скорика А.І. W0292 (а.с.67-74). Уклавши вказані кредитні договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Вказані кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, висуваючи вимогу про стягнення заборгованості за договором позики позикодавець зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та, у своїй сукупності і взаємозв`язку, достатніми доказами наявність такої заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості. З досліджених доказів вбачається, що до позовної заяви позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував факт перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб відповідача № [NUMBER] , як це зазначено у Договорі № 73634792 від 21.12.2024. Розділом 5 Договору № 292172051 від 14.11.2024 визначено, що кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER] . Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 292172051 від 14.11.2024 кредитодавцем було здійснено переказ грошових коштів відповідачу [PERSON] в сумі 7000,00 гривень на його картковий рахунок, вказаний ним у договорі, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.53). Розділом 1 Договору № 28439-11/2024 від 13.11.2024 визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. На підтвердження факту надання первісним кредитором та отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов Договору № 28439-11/2024 від 13.11.2024 позивачем до позовної заяви додано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якого вбачається, що на виконання договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», 13.11.2024 було успішно прийнято платіж на суму 3900,00 гривень, маска картки [NUMBER] . Видача коштів здійснювалася за допомогою системи iPay відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», а відтак, такий лист надавача платіжних послуг є належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу (а.с.75). Таким чином, позивач фактично підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісними кредиторами зобов`язання щодо надання грошових коштів у сумі визначеній у договорах, а, відповідно, підтвердив і факт виникнення у відповідача [PERSON] обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти, у розмірі та на умовах зазначених в Договорі № 292172051 від 14.11.2024 та в Договорі № 28439-11/2024 від 13.11.2024. Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором зобов`язання щодо надання грошових коштів у сумі визначеній у Договорі № 73634792 від 21.12.2024, а, відповідно, не підтверджено і факт виникнення у відповідача [PERSON] обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти, у розмірі та на умовах зазначених в цьому договорі. До позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором № 73634792 від 21.12.2024, здійснений первісним кредитором, у якому зазначено, що за відповідачем станом на 23.04.2025 рахується заборгованість в загальному розмірі 19350,00 гривень (а.с.25-33). Проте, наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, наявність та розмір заборгованості. Інформація зазначена в цьому розрахунку заборгованості, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] за Договором № 73634792 від 21.12.2024. Інших доказів на підтвердження існування заборгованості за Договором № 73634792 від 21.12.2024, зокрема, виписок за картковим рахунком відповідача, на який за словами позивача надавались кредитні кошти, суду не надано. Позивачем також не заявлялися клопотання про витребування необхідних доказів судом у випадку неможливості надання таких доказів самостійно для підтвердження отримання, користування коштами, наявності та розміру заборгованості відповідача за Договором № 73634792 від 21.12.2024. Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази існування та розміру заборгованості відповідача [PERSON] за Договором № 73634792 від 21.12.2024. До позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором № 292172051 від 14.11.2024, здійснений первісним кредитором, у якому зазначено, що за відповідачем [PERSON] станом на 11.02.2025 рахується непогашена заборгованість в загальному розмірі 13323,10 гривень, що складається із: 6234,40 гривень заборгованість за тілом кредиту; 3971,50 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3117,20 гривень неустойка (а.с.54). Також до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024, з якого вбачається, що первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування до 12.03.2025 включно і станом на 27.05.2025 за відповідачем рахується непогашена заборгованість у загальному розмірі 13002,32 гривень, що складається із: 3824,36 гривень заборгованість за тілом кредиту; 2676,80 гривень заборгованість за відсотками; 6501,16 гривень сума заборгованості за штрафом (а.с.81-84). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованостей до боржника відбувається у момент підписання сторонами Акту прийму-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованостей. 23 квітня 2025 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.19-21). 23 квітня 2025 року між сторонами Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 підписано Акт прийому передачі Реєстру Боржників № 4 від 23 «квітня» 2025 року та Реєстр Боржників № 4, з якого вбачається, що від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 73634792 від 21.12.2024 у загальній сумі 19350,00 гривень (а.с.22, 24). 29 квітня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 2 від 23.04.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.23). Проте, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові щодо отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів відповідно до Договору № 73634792 від 21.12.2024, користування ними, наявності заборгованості та її розміру, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що в позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 19350,00 гривень за Договором № 73634792 від 21.12.2024слід відмовити повністю. 11 лютого 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/21, на підставі якого від клієнта до фактора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 292172051 від 14.11.2024 в загальному розмірі 13323,10 гривень, що складається із: 6234,40 гривень заборгованість за тілом кредиту; 3971,50 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3117,20 гривень неустойка (а.с.57-58). Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором № 292172051 від 14.11.2024, станом на 04.08.2025 сума загальної заборгованості відповідача за договором становить 22121,50 гривень, з яких: 6234,40 гривень заборгованість за тілом кредиту; 12769,90 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3117,20 гривень неустойка (а.с.55-56). Судом встановлено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було здійснено нарахування відсотків за Договором № 292172051 від 14.11.2024 в межах строку дії кредитного договору та у розмірі, визначеному умовами цього договору, право на яке перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за умовами Договору факторингу № МВ-ТП/21 від 11.02.2025. 27 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 27/0225-01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог (а.с.59-60). 04 серпня 2025 року між сторонами Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 підписано Реєстр прав вимог № 3, відповідно до якого до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 292172051 від 14.11.2024 в загальному розмірі 22121,50 гривень, з яких: 6234,40 гривень заборгованість за тілом кредиту; 12769,90 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3117,20 гривень неустойка (а.с.62). 05 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату на рахунок ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 та Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025 (а.с.61). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Договору № 292172051 від 14.11.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до [PERSON] у позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором № 292172051 від 14.11.2024 виникло на підставі Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 та Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025. Відповідач [PERSON] своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надав. Матеріали справи не містять жодних доказів виконання умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків, а тому заявлений до стягнення розмір в частині основного боргу та відсотків підлягає задоволенню. 27 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 27052025, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, згідно додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.76-77). На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до позивача за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024 позивачем до позовної заяви додано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 27052025 від 27.05.2025 та платіжну інструкцію в національній валюті № 722 від 30.05.2025 про оплату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 (а.с.78, 79). До позовної заяви позивачем також додано Реєстр боржників до Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступив позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги заборгованості до відповідача [PERSON] за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024 у загальному розмірі 13002,32 гривень, що складається із: 3824,36 гривень заборгованість за тілом кредиту; 2676,80 гривень заборгованість за відсотками; 6501,16 гривень сума заборгованості за штрафом (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Договору № 28439-11/2024 від 13.11.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до [PERSON] у позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024 виникло на підставі Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025. Відповідач [PERSON] своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надав. Матеріали справи не містять жодних доказів виконання умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків, а тому заявлений до стягнення розмір в частині основного боргу та відсотків підлягає задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором № 292172051 від 14.11.2024 по неустойці у розмірі 3117,20 гривень та в частині стягнення заборгованості за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024 за штрафом у розмірі 6501,16 гривень задоволенню не підлягають з огляду на таке. За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України). В свою чергу, 15 березня 2022 року прийнятий Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17 березня 2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Таким чином, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за Договором № 292172051 від 14.11.2024 по неустойці у розмірі 3117,20 гривень та у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за Договором № 28439-11/2024 від 13.11.2024 за штрафом у розмірі 6501,16 гривень необхідно відмовити. Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитними договорами у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень (а.с.52). Загальна сума, яка підлягає стягненню із [PERSON] складає 25505,46гривень, що становить 46,8% від заявлених позовних вимог. Тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1417,10 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial