Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

24.11.2025 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з [PERSON] на користьТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №406750-КС-002 про надання кредиту від 30.10.2021 у розмірі 16231,70 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 9367,10 грн, сума прострочених платежів по процентах - 6864,60 грн, а також стягнути судові витрати. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 30.10.2021між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №406750-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленнями, підписаний у порядку, відповідно до умов якого ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало відповідачу грошові кошти в сумі 13000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, що визначені договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, лише здійснив часткову оплату на загальну суму 3000,00 грн, у зв`язку з чим за ним станом на 30.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі 16231,70 грн, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 9367,10 грн, сума прострочених платежів по процентах - 6864,60 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 28.11.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, з огляду на позицію позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Встановлено, що 30.10.2021 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №406750-КС-002, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначних цим договором та Правилами надання споживчих кардитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 26-31). Відповідно до розділу 2 договору про надання кредиту сторони узгодили строк кредиту тривалістю 24 тижні, строк дії договору до 16.04.2022, процентна ставка фіксована - 1,07766643% в день, визначено орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 24960,00 грн та орієнтовну реальну річну процентну ставку в розмірі 7257,47%. Комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн. В п. 3 договору про надання кредиту сторонами на момент укладення договору встановлений графік платежів, в якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Договір про надання кредиту №406750-КС-002 від 30.10.2021 укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-5225, надісланим на номер телефону [NUMBER] , 30.10.2021 09:31:10. До укладення кредитного договору, 30.10.2021 о 09.29 год. [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 24-25, 40). 30.10.2021 о 09.32 год. ТОВ «БІЗПОЗИКА» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № [NUMBER] , яка емітована АТ «ОТП БАНК» на ім`я [PERSON] , номер якої надано йому позичальником та вказано в анкеті клієнта, кредитні кошти в сумі 10000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 30.10.2021 №457493871, інформацією АТ «ОТП БАНК» від 12.12.2025 №68-3-21-6-2-23/14301-БТ та випискою по рахунку (а.с. 42, 43, 89-111). 29.11.2021 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було додаткову угоду №1 до договору про надання кредиту №406750-КС-002 від 29.11.2021, відповідно до умов якого сторони домовилися про збільшення кредиту на 3000,00 грн. Визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку - 6083,95%, орієнтовну загальну вартість наданого кредиту - 27968,46 грн. Комісія за зміну умов договору становить 450,00 грн (а.с. 34-39) В п. 6 додаткової угоди №1 встановлений графік платежів, в якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. [PERSON] додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-8953, надісланим на номер телефону [NUMBER] , 29.11.2021 13:37:27. До укладення додаткової угоди, 29.11.2021 о 13.36 год. [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо змінених умов кредитування (а.с. 32-33, 41). 29.11.2021 о 13.39 год. ТОВ «БІЗПОЗИКА» виконано свої зобов`язання за додатковою угодою до договору та перераховано на картку № [NUMBER] , яка емітована АТ «ОТП БАНК» на ім`я [PERSON] , кредитні кошти в сумі 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 29.11.2021 №466387255, інформацією АТ «ОТП БАНК» від 12.12.2025 №68-3-21-6-2-23/14301-БТ та випискою по рахунку (а.с. 44, 89-111). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За приписами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту та додаткова угода до нього були підписані відповідачем [PERSON] шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачу на його номер телефону, визначений ним як фінансовий, що свідчить про волевиявлення відповідача на укладання кредитного договору у вказаний спосіб та отримання ним кредитних коштів. Таким чином, стороною позивача доведено факту укладання вищевказаного кредитного договору, отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №406750-КС-002 від 30.10.2021 та довідки про стан заборгованості [PERSON] станом на 31.10.2025 має заборгованість у розмірі 16231,70 грн, з них: заборгованість за кредитом - 9367,10 грн, заборгованість за відсотками - 6864,60 грн (а.с. 12-23). Належних та допустимих доказів про погашення боргу кредитору матеріали суду не надані, розмір заборгованості та розрахунок боргу відповідачем не спростований. В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та відсутності заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved