Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики № 79672188. За договором факторингу №14/06/21, укладеним 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та позивачем до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 79672188 від 04.05.2024 у розмірі 26 144,00 грн, з яких 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 160,00 грн - розмір заборгованості за відсотками; 15984,00 сума заборгованості за пенею. Позивач стверджує, що звертався до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги, однак відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З огляду на викладене позивач звернувся до суду із цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 79672188 від 04.05.2024 у розмірі 26 144,00 грн та понесені судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді від 30.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач був повідомленим про розгляд справи у передбаченому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0610254166963. Додатково про розгляд справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд цієї справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач до суду не подав. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (Позикодавець) та відповідач [PERSON] (Позичальник) 04.05.2024 уклали договір позики № 79672188 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с. 6-10). За умовами укладеного договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 3 000,00 грн на погоджений умовами Договору строк 30 днів під відсоткову ставку 0,90% у день, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 03.06.2024 або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сторони також передбачили, що за понадстрокове користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку 2,7% за кожен день користування кредитом та узгодили пеню в розмірі 2,7 %. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України "Про електронну комерцію". Позичальник був ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ, підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 04.05.2024 сторони уклали Додаткову угоду №79672188 до спірного договору, згідно з якою домовилися про те, що на підставі звернення позичальника позикодавець збільшує суму позики на 5 000,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 8 000,00 грн (а.с. 10). На підтвердження набуття ним права грошової вимоги за спірним договором, позивач надав Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між позивачем, як фактором, та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів", як клієнтом (а.с. 12-17). За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників. Згідно з п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 за Договором Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 32 У Акті вказано, що реєстр Боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 18). Позивач надав суду витяг з Реєстру боржників № 32 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно з яким у реєстрі боржників значиться [PERSON] , ІПН [NUMBER] із загальною сумою заборгованості за договором позики № 79672188 у розмірі 26 144,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 2 160,00 грн заборгованість за відсотками; 15 984,00 заборгованість за пенею (а.с. 19). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 28.02.2025, заборгованість відповідача за Договором позики № 79672188 від 04.05.2024 становить 26 144,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 2 160,00 грн заборгованість за відсотками; 15 984,00 заборгованість за пенею (а.с. 20). Вирішуючи спір по суті суд застосовує такі норми законодавства. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач довів факт укладення 04.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (як позикодавцем) та [PERSON] (як позичальником) договору позики № 79672188 на суму 8 000,00 грн на строк 30 днів, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,9% за кожен день користування позикою. З наданих суду позивачем документів вбачається, що сторони спірного договору позики узгодили всі істотні умови договору кредиту: вид позики, розмір, строк, на який надано позику, процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок повернення позики. Отже, цей договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасників договору було вільним. Доказів повернення позики, у тому числі часткового, матеріали справи не містять. Також позивач довів, що до нього за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 перейшли права вимоги за спірним договором. Позивач просить стягнути заборгованість відповідача за Договором позики № 79672188 від 04.05.2024 станом на 28.02.2025 у загальному розмірі 26 144,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 2 160,00 грн заборгованість за відсотками; 15 984,00 грн заборгованість за пенею. Суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення основної суми позики (тіла позики) у розмірі 8 000,00 грн та передбачених договором відсотків за користування позикою в розмірі 2 160,00 грн. Разом з тим, щодо стягнення заборгованості за пенею, суд зазначає таке. У пункті 2.3. спірного договору позики у таблиці умов передбачено, що пеня дорівнює 2,70 % за кожен день. Саме за цією ставкою позивач розрахував пеню в розмірі 15 984,00 грн. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд застосовує під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами спірного кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені у розмірі 2,7% за кожен день, проте пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), у тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені в розмірі 15 984,00 грн необхідно відмовити. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 79672188 від 04.05.2024 у розмірі 10 160,00 грн, з яких 8 000,00 грн тіло позики, 2 160,00 грн - відсотки за користування позикою. Отже, з позовних вимог у розмірі 26 144,00 грн суд задовольняє вимоги на суму 10 160,00 грн (38,86%). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 176,68 грн (38,86 %).

Outcome: partial