Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23.09.2025 позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2023 року до ЄРДР за №12023250320001002 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України. Під час проведення досудового слідства було встановлено: 20.06.2023р. близько 16-ої год.30хв., водій [PERSON] , керуючи трактором «ЮМЗ» д.н.з. [NUMBER] та рухаючись автодорогою сполученням Могилів-Подільський-Умань на 203 км. в порушенні вимог п.п.2.3 б), 10.1 ПДР України, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, почав здійснювати маневр повороту ліворуч, при цьому здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де в цей час рухався в попутному напрямку, легковий автомобіль Peugeot-301 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій легкового автомобіля [PERSON] та пасажири автомобіля [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Зокрема [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, субкон?юктивального крововиливу лівого ока, закритого перелому стінки лівої гайморової пазухи з переходом на нижню та латеральну стінки лівої орбіти, закритого перелому лівої виличної кістки, закритого перелому нижньої щелепи зліва, відкритого перелому великогомілкової кістки правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, рваної рани правої гомілки, забійної рани лівої гомілки, саден лобної ділянки. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. 24 липня 2025 року у справі №705/4607/23 Черкаським апеляційним судом ухвалено вирок, яким визнано винним [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Внаслідок злочину вчиненого [PERSON] та нанесених позивачу тілесних ушкоджень вона вимушена була лікуватись: 20.06.2023р. отримала першу медичну допомогу в КНП «Уманська центральна районна лікарня» Паланської сільської ради та була поміщена на стаціонарне лікування до вказаного закладу. На стаціонарному лікуванні знаходилась з 20.06.2023р. по 01.07.2023р., що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3639 та Висновком експерта №05-7-01/348 від 24.07.2023р. Уманського міжрайвідлілення КУ «Черкаське ОБСМЕ»; після чого з 16.04.2024р. по 30.04.2024р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Печерська ОЛВЛ Вінницької обласної ради», що підтверджується відповідними Виписками із медичної карти стаціонарного хворого, які додаються до позовної заяви. Крім того, позивач вказує, що вона вимушена була відвідувати з метою консультації свого стану здоров?я, ряд спеціалістів зокрема: невропатолога, лікаря-нейрохірурга, офтальмолога, ЛОР-лікаря, хірурга, що підтверджується відповідними довідками, що додаються до матеріалів позову. В результаті безуспішного лікування була направлена на медико-соціально- експертну комісію (МСЕК) по результатам якої [PERSON] була встановлена третя група інвалідності та призначена програма реабілітації. Позивач вказує, що вона зазнала неймовірних моральних та фізичних страждань, оскільки крім матеріальних збитків зазнала глибокої психологічної травми - втрата повноцінної працездатності. На сьогоднішній день, відповідач гр. [PERSON] не відшкодував позивачу жодної копійки, що свідчить про безвідповідальність останнього, його меркантильні наміри, і тим самим завдаєїй моральних страждань. Вказує, що кримінальним правопорушенням мені заподіяно таку матеріальну шкоду: ??оплата проведених медичних, діагностичних заходів та придбання ліків необхідних для лікування на суму: 31 096 грн. (перелік ліків та їх вартість згідно касових чеків додається); ??витрати на посилене харчування: кури 3кг.ло 180грн.- 540грн.; м`ясо 2кг. по 180грн.-360грн.; банани 3кг. по 50грн.- 150грн.; апельсини 5кг. по 70грн. - 350грн.; мандарини 3кг. по 80грн.- 240 грн.; яйця два десятка по 75грн.- 150 грн.; сир 2кг. по 180грн.- 360грн.; сметана 2кг. по 180грн.- 360 грн.; кефір 5л. по 100грн.- 500грн.; молоко 5л. по 100грн.- 500грн.; вода мінеральна 20л. по 30грн.- 600грн.; печиво 2кг. по 100грн.-200грн.; йогурт 10шт. по 50грн.- 500 грн.; а всього 4810грн. (зазначені продукти купувались на базарі); ??транспортні витрати: виклик таксі та оплата доставки до лікарні та до дому, поїздки для проведення правових заходів в Уманському районному управлінні поліції та в Уманському міськрайонному суді - 4500грн. Загалом матеріальні витрати на лікування, внаслідок завданих тілесних ушкоджень гр. [PERSON] складають 31 096 гривень. Також позивач вказує, що їй завдано моральну шкоду, тобто такі витрати немайнового характеру, що сталися внаслідок моральних страждань, заподіяних їй, як фізичній особі незаконними діями винної сторони. Це зокрема, порушення нормальних життєвих зв?язків. Змінився звичний для неї уклад життя позивач постійно хвилюється після вище вказаної стресової ситуації, має неспокійний сон, що впливає на її самопочуття, внаслідок чого відчуває систематичну втому, що позбавляє її можливості повноцінно спілкуватись з рідними, близькими та просто знайомими людьми. Негативні переживання та спогади, тривога, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одуження та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервовість, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, побоювання щодо майбутнього стану здоров?я. В момент нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень та в послідуючому , остання вказує, що перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь неї 31096 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено відповідачу 26 вересня 2025 року рекомендованим листом, який він отримав 24.10.2025 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення №068011399251. Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду відзиву чи заперечення на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Черкаського апеляційного суду від 24.07.2025 року по справі №705/4607/23 [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік. Як вбачається з вироку, 20.06.2023р. близько 16-ої год.30хв., водій [PERSON] , керуючи трактором «ЮМЗ» д.н.з. [NUMBER] та рухаючись автодорогою сполученням Могилів-Подільський-Умань на 203 км.+ 500 м в порушення вимог п.п.2.3 б), 10.1 ПДР України, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, почав здійснювати маневр повороту ліворуч, при цьому здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де в цей час рухався в попутному напрямку, легковий автомобіль Peugeot-301 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій легкового автомобіля [PERSON] та пасажири автомобіля [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Зокрема [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, субкон?юктивального крововиливу лівого ока, закритого перелому стінки лівої гайморової пазухи з переходом на нижню та латеральну стінки лівої орбіти, закритого перелому лівої виличної кістки, закритого перелому нижньої щелепи зліва, відкритого перелому великогомілкової кістки правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, рваної рани правої гомілки, забійної рани лівої гомілки, саден лобної ділянки. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявляла, правомірно звернулась до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу матеріальну і моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст.15та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст.77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3639 [PERSON] , остання перебувала на лікуванні в амбулаторно-поліклінічному закладі КНП «Уманська центральна районна лікарня» Паланської сільської ради з 20.06.2023 по 01.07.2023. В подальшому для діагностики стану здоров`я позивач зверталася до лікарів офтальмолога, отоларинголога, травматолога, хірурга, також їй проводились УЗД, комп`ютерна томографія голови, шиї, органів грудної, черевної порожнини та малого тазу, що підтверджується виписками, доданими до позовної заяви. У період з 16.04.2024 по 30.04.2024 [PERSON] перебувала на лікуванні в КНП «Печерська ОЛВЛ Вінницької обласної ради» про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №313/24. 16.07.2024 [PERSON] була направлена на медико-соціальну-експертну комісію, в результаті чого їй була встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №811431. Судом досліджені, надані позивачем на підтвердження матеріальної шкоди, товарні чеки та квитанції на загальну суму 21166, 60 грн., проте суд зауважує, що з деяких наданих квитанцій, внаслідок їх неналежної якості, неможливо встановити понесені витрати. Також суд зауважує, що зазначені позивачем витрати на посилене харчування, а саме: кури 3кг.ло 180грн.- 540грн.; м`ясо 2кг. по 180грн.-360грн.; банани 3кг. по 50грн.- 150грн.; апельсини 5кг. по 70грн. - 350грн.; мандарини 3кг. по 80грн.- 240 грн.; яйця два десятка по 75грн.- 150 грн.; сир 2кг. по 180грн.- 360грн.; сметана 2кг. по 180грн.- 360 грн.; кефір 5л. по 100грн.- 500грн.; молоко 5л. по 100грн.- 500грн.; вода мінеральна 20л. по 30грн.- 600грн.; печиво 2кг. по 100грн.-200грн.; йогурт 10шт. по 50грн.- 500 грн.; а всього 4810грн. (зазначені продукти купувались на базарі); транспортні витрати: виклик таксі та оплата доставки до лікарні та до дому, поїздки для проведення правових заходів в Уманському районному управлінні поліції та в Уманському міськрайонному суді - 4500грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, та не підтверджують, що зазначені суми є витратами, які позивач поніс або змушений був понести для відновлення свого порушеного права, відтак вони тому не можуть бути враховані. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 21166,60 грн. Позивач вказує , що даним кримінальним правопорушенням їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, що виразилось у сильних душевних переживаннях, порушеннях спокою в сім`ї, порушеннях сну, страхах, тривозі, емоційних реакціях при згадуванні правопорушення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 травня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01). Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінального правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, емоційному стресі, яких вона зазнала у зв`язку із вчиненням протравних дій відповідача. Суд також враховує і тривалість заподіяння позивачу моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial