Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком станом на 31 липня 2025 року у розмірі 36 360 (тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн 80 к., стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 к. (а.с. 60-65) 26 грудня 2025 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області від представника ОСББ «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» Рудницької А.В. отримано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, в якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення з питання розподілу судових витрат у формі витрат на надання правничої допомоги, які поніс позивач ОСББ «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017». Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2025 року у справі № 401/3158/25 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком станом на 31 липня 2025 року у розмірі 36 360 (тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн 80 к. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 к. В позовній заяві позивачем було наведено орієнтовний розмір судових витрат, понесених позивачем при поданні позову, і витрат, які очікуються бути понесеними, в тому числі витрати на стягнення поштової кореспонденції в сумі 127,50 грн та витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн. У відповідності до умов договору про надання правничої допомоги від 12 серпня 2025 року вартість послуг за надання правничої допомоги питання стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за ведення однієї справи суді першої інстанції становить 5 000,00 грн. Обсяг та перелік наданих клієнту послуг на підставі відповідного договору сторони узгодили в Акті від 12 серпня 2025 року. (а.с. 70-72) Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу правову допомогу суду представлено докази, а саме копії: договору про надання правничої допомоги від 12 серпня 2025 року, укладеного між ОСББ «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» та Рудницькою Аллою Вікторівною , ордеру про надання правничої допомоги серії ВІ № 1250268, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акту про надання послуги від 12 серпня 2025 року, квитанції № 11 від 25 серпня 2025 року про оплату правничої допомоги на суму 5 000,00 грн, що включає в себе такі види допомоги: 1) первісна консультація з клієнтом для обговорення питання щодо обсягу надання правничої допомоги; 2) збір та опрацювання додаткових документів (складання адвокатських запитів); 3) складання та подання позовної заяви суду; 4) вчинення інших процесуальних дій. Загальна вартість послуг склала 5 000,00 грн. (а.с. 73-79) Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, суд враховує, що позовні вимоги ґрунтуються на стягненні заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком і за своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною. Справа є малозначною, її розгляд здійснено судом в судовому засіданні без присутності учасників справи. Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об'єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 5 000,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. Враховуючи обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в межах 2 000,00 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи та зміст процесуальних дій, вчинених адвокатом. Щодо вимог заяви ОСББ «ДРУЖНА ОСЕЛЯ 2017» про стягнення з відповідача 127,50 грн витрат на поштову кореспонденцію, суд дійшов до наступного висновку. Пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених витрат на поштове відправлення процесуальних документів учаснику справи заявником надано суду копію опису вкладення до листа та копію квитанції від 23 вересня 2025 року № 1739381 про оплату поштового відправлення на суму 127,50 грн.(а.с. 14) Отже, поштові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 127,50 грн підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial