Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство /АТ/ «ТАСКОМБАНК», через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4925213029 від 09.02.2021 урозмірі 88 795,48 грн та судові витрати по справі. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 09.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Фінансова компанія /ФК/ «Центр фінансових рішень» /ЦФР/ та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4925213029, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 81 924,30 грн, строк користування 30 місяців, річні проценти - 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом перерахування коштів в спосіб, зазначений в кредитному договорі ( п.4 паспорта кредиту), отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу. Відповідач умови вищевказаного договору не виконав, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованості, яка станом на 01.05.2025 становить 88 795,48 грн, та складається з: 54 393,23 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 7,21 грн - заборгованість по річних процентах (в т.ч. прострочена); 34 395,04 грн - заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суді Львівської області від 04.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.12.2025 о 11:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відтак, суд дійшов висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а тому, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. З огляду на те, що вказана справа розглядається в порядку спрощеного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, нез`явлення позивача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору на підставі наявних у справі матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. 09.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4925213029. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2.,1.3. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надається позичальнику на таких умовах: тип кредиту кредит, сума кредиту 81 924,30 грн, строк, на який надається кредит 30 місяців. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5213029, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктами 2.1.,2.2.,2.3. кредитного договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. Цей договір, паспорт кредиту №5213029 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020) складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірний договору отримав. Сторони підтверджують, що до підписання цього договору вони домовились, що підписання цього договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання. Згідно наявної копії кредитного договору відповідач [PERSON] підписав кредитний договір № 4925213029 від 09.02.2021 (а.с.6). 09.02.2021 відповідач [PERSON] подав заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (РНОКПП [NUMBER] ), підписанням якої відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК « Центр фінансових рішень», які розміщенні на веб-сайті www.kreditmarket.ua. Таким чином, 09.02.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 4925213029, який містить його анкетні дані. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Крім того, 09.02.2021 відповідач підписав паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5213029. Паспорт кредиту містить такі умови: тип кредиту - кредит, ліміт кредиту 81 924,30 грн, строк кредитування 30 (місяців); спосіб та строк надання кредиту - безготівково протягом трьох банківських днів з дня укладення договору, мета отримання кредиту будь які законні цілі; загальні витрати за кредитом 64 709,27 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 143133,57 грн, реальна річна процентна ставка річних 56,90. Інформація зберігає свою чинність та є актуальною до дати припинення договору (а.с.7). Розділом 6 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5213029 від 09.02.2021 сторонами узгоджено порядок повернення кредиту кількість і розмір платежів, періодичність їх внесення (графік платежів). Граничний термін закінчення 01.08.2023. 09.02.2021 позичальник [PERSON] повідомлений про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4925213029 від 09.02.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, що підтверджується його підписом на повідомленні про відступлення прав вимоги (а.с. 8 на звороті). У реєстрі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 10.02.2021 зазначено [PERSON] , номер кредитного договору4925213029; загальна сума боргу 82 026,32 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру прав вимоги (а.с.23). 07.10.2016 ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.16-22). Право вимоги за кредитним договором № 4925213029 від 09.02.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК». Згідно виписки по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] за період з 09.02.2021 по 01.05.2025, клієнт [PERSON] , кошти в сумі 81924 грн. 30 коп. надійшли на зазначений рахунок [PERSON] (а.с. 29 на звороті), також відображено рух коштів за вказаний період (а.с. 27-97). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4925213029 від 09.02.2021 станом на 01.05.2025 заборгованість відповідача становить 88 795,48 грн, та складається з: 54 393,23 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 7,21 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 34 395,04 грн - заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена). Також судом встановлено, що положеннями кредитного договору не передбачену сплату позичальником комісії. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм права. Суд встановив, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17.01.2020, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 9017/317/19, від 09.07.2019 у справі № 903/849/17. Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (ст. 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (ст. 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду встановлено, що позивач, як особа яка набула права вимоги, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення платежів і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та відсотках, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, на підставі чого утворилась заборгованість. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 88 795 (вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн 48 коп, яка складається з: 54 393, 23 грн заборгованість по тілу кредиту; 7,21 грн - заборгованість по річних процентах; 34 395,04 грн - заборгованість по щомісячних процентах. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ«ТАСКОМБАНК» підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved