Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.03.2024 між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4450618, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 14.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу №14/11/2024, згідно умов якого, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №4450618 від 07.03.2024. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 70822,76 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 9999,99 грн; заборгованість за процентами 55822,77 грн; заборгованість за штрафом 5000,00 грн. На підставі викладеного вище, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №4450618 від 07.03.2024 в загальному розмірі 70822,76 грн, сплачений судовий збір в сумі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про зарахування коштів на рахунок банківської картки [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 20 листопада 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 07 березня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір №4450618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умовами договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів). Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредитування вказаного в п.1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,75% за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 05.04.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 100000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 94750,00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з п. 5.4.1 кредитного договору відповідач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Договір підписаний електронним підписом [PERSON] . Згідно додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4450618 від 07.03.2024 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту [PERSON] 07.03.2024 року. Кількість днів у розрахунковому періоді 361, сума кредиту за договором - 10000,00 грн; проценти за користування кредитом 84749,89 грн. Загальна вартість кредиту 94749,89 грн. В паспорті споживчого кредиту відображена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша додаткова інформація. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №4450618 від 07.03.2024 ідентифікований ТОВ «Лінеура Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). ТОВ «Універсальні платіжні рішення» своїм листом від 14.11.2024 №1-1411 повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 07.03.2024 на суму 10000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в систем iPay.ua 353290223, призначення платежу : зарахування 10000 грн на картку [NUMBER] . Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . 07.03.2024 було зарахування коштів на суму 10000,00 грн. Розрахунок заборгованості за договором №4450618 від 07.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту вказує, що станом на 14.11.2024 у [PERSON] утворилась загальна сума заборгованості 70822,76 грн, з яких: тіло кредиту 9999,99 грн, проценти за користування 55822,77 грн, штрафні санкції 5000,00 грн. 14 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (фактор) укладено договір факторингу №14/11/2024, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами. Підписанням цього договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників. 14 листопада 2024 року тов. «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 14 листопада 2024 року до договору факторингу №14/11/2024 від 14 листопада 2024 року, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клінта від 14 листопада 2024 року, складений за формою, згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 4914. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/11/2024 від 14 листопада 2024 року, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4450618 на загальну суму 70822,76 грн, яка складається: 9999,99 грн залишок по тілу кредиту, 55822,77 грн залишок по відсотках, 5000,00 грн залишок по штрафах, пені, протерміновані відсотки. 16.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило [PERSON] досудову вимогу в якій повідомило про відступлення права вимоги за кредитним договором №4450618 від 07.03.2024, а також про необхідність сплатити заборгованість в сумі 70822,76 грн. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4450618, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 9999,99 грн. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам, суд зазначає наступне. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №3498-ІХ, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом №3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. За умовами договору №4450618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024 стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (строк кредитування 360 днів). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає, за стандартною ставкою за весь строк кредитування 99923,40% річних. Знижена процентна ставка становить 0,75% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23621,08% річних. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, проценти за користування кредитом нараховані [PERSON] за період з 07.03.2024 по 14.11.2024 становлять 55822,77 грн. Оскільки договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4450618 був укладений сторонами 07.03.2024, в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», за таких обставин судом установлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 07.03.2024 по 14.11.2025, з урахуванням змін у законодавстві, що регулюють питання споживчого кредитування. У період з 07.03.2024 по 05.04.2024 кредитодавцем здійснено розрахунок заборгованості процентів з урахуванням зниженої процентної ставки 0,75%, передбаченої умовами договору, що не порушує умов договору та прав споживача та становить 2250,00 грн із розрахунку: 10000,00 грн (тіло кредиту) х 0,75% х 28 (днів кредитування = 2100,00 грн + 9999,99 (тіло кредиту) х 0,75 х2 (днів кредитування) = 150,00 грн. 04.04.2024 року кредитодавцем здійснено зарахування в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту [PERSON] 0,01 грн. та в рахунок погашення процентів 2175,00 грн. Таким чином, у період з 06.04.2024 по 22.04.2024: 9999,99 (сума кредиту) х 2,5 % (відсоткова ставка у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 року включно) х 17 (днів користування) = 4250,00 грн. У період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року: 9999,99 (сума кредиту) х 1,5 % (відсоткова ставка у період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року) х 120 (днів користування) = 17999,98 грн. У період з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року: 9999,99 (сума кредиту) х 1 (відсоткова ставка у період з 21.08.2024) х 86 (днів користування) = 8599,99 грн. Загальний розмір відсотків складатиме 33099,97 грн, а саме: (2250,00 грн + 4250,00 грн + 17999,98 грн. + 8599,99 грн) Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 55822,77 грн підлягає частковому задоволенню в розмірі 33099,97 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» просило стягнути із [PERSON] заборгованість за штрафом в сумі 5000,00 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були викладені в новій редакції, яка встановлює, що споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань лише за договорами про споживчий кредит, укладеними до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року. У даній справі встановлено, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4450618 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено 07.03.2024. Отже, оскільки договір споживчого кредиту укладено після 23 січня 2024 року, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» до [PERSON] не застосовуються положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит. При цьому, варто окремо наголосити, що положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України мають загальний характер та стосуються всіх категорій грошових зобов`язань, незалежно від їх природи. Водночас, у даній справі йдеться саме про правовідносини, що виникли з договору про споживчий кредит, тобто, такі правовідносини підпадають під спеціальне правове регулювання, яке міститься у Законі України «Про споживче кредитування». Крім того, п.6.4 договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Пунктом 2 ч.2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, щ о сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. З огляду на вищенаведене, оскільки [PERSON] порушив умови договору про споживчий кредит в частині своєчасного погашення кредиту та сплати процентів, а сам договір укладено після встановленої законодавством граничної дати 23 січня 2024 року, положення про звільнення від відповідальності на відповідача не поширюються. А отже, вимоги позивача щодо стягнення штрафу в сумі 5000,00 грн штрафу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4450618 від 07.03.2024 на загальну суму 48099,96 грн, з яких: 9999,99 грн - заборгованість за основною сумою, 33099,97 грн - заборгованість за процентами, 5000,00 грн заборгованість за штрафом. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1645,05 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі Ломідзе Дмитра Вадимовича та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенко Михайла Ігоровича укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. Відповідно до акта №62 наданих послуг від 08.10.2025 та детального опису наданих послуг до акту №62 від 01 липня 2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, сума наданих послуг складає 8000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи, що позов задоволено частково, представник позивача підтвердив надані адвокатські послуги належними засобами доказування, а також не подання відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5432,80 грн.

Outcome: partial