Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт її постійного проживання у період з 26 квітня 1986 року по 28 листопада 1996 року в [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] не може підтвердити факту документально про проживання постійно в [ADDRESS] , з 26 квітня 1986 року, тобто період з 26 квітня 1986 року по 28 листопада 1996 року. Встановлення факту постійного проживання у період 26 квітня 1986 року по 28 листопада 1996 року в [ADDRESS] , оскільки даний факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, їй заявнику необхідно з метою отримання доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 року та № 1524 «деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених ст. 45 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» та іншим способом ніж звернутися до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, захисту свого права шляхом встановлення юридичного факту заявник не маю можливості, тому заявниця змушена звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник в судове засідання не з`явилася, але попередньо надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, заяву задовольнити. Заінтересована особа Деснянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, до суду надійшла заява у якій заінтересована особа просить розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в матеріалах справи доказами. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що заявник [PERSON] народилася в селі Сорокашичі, Чернігівського району, Чернігівської області, в подальшому після реєстрації шлюбу 1968 року та постійно проживала в [ADDRESS] , у будинку разом з чоловіком де проживаю і на даний час. Так склались обставини, що заявниця працювала в КСП «Дніпро», колгоспником, кухарем, а нині є пенсіонером. 30 липня 1996 року [PERSON] отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] та у графі «відомості про місце проживання» зазначено « [ADDRESS] , дата 28 листопада 1996 року», тобто зазначено відомості про місце проживання з часу видачі паспорту на її ім`я, тобто 1996 рік, однак фактично місце її проживання до того часу не відображено, хоча заявниця є постійною мешканкою даного населеного пункту. Згідно Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року село Тужар відноситься до Третьої (зони гарантованого добровільного відселення), що дає заявниці право на отримання доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2025 року №263 «Деякі питання визначення порядку внесення відомостей про місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення для отримання відповідних доплат» у разі відсутності в Єдиному державному демографічному реєстрі та відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відомостей про місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року особа може звернутися до органу реєстрації, надавши документи, які підтверджують реєстрацію її місця проживання (паспорт громадянина України у вигляді книжечки та/або будинкову книгу), для внесення таких відомостей до реєстру відповідної територіальної громади з подальшим їх переданням до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби та Єдиного державного демографічного реєстру, що є компетенцією територіальної громади. Однак, заявниця не має можливості внести відомості про фактичне її місце проживання станом на 26 квітня 1986 року, оскільки паспорт громадянина України, що виданий на її ім`я 1996 року не містить такої інформації за 1986 рік. Встановлення факту постійного проживання у період 26 квітня 1986 року по 28 листопада 1996 року в [ADDRESS] , оскільки даний факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, їй заявнику необхідно з метою отримання доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 року та № 1524 «деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених ст. 45 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» та іншим способом ніж звернутися до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, захисту свого права шляхом встановлення юридичного факту заявник не маю можливості. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах є актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Так, заявниця дійсно проживала у домоволодінні колгоспника, головою якого був її чоловік, за адресою [ADDRESS] , станом на 26.04.1986 року і це зафіксовано відповідно до діючого на той час законодавства, однак така інформація не внесена до паспорту, який виданий 30 липня 1996 року на її ім`я, лише зазначено 28 листопада 1996 року місце реєстрації. Доказом обставин, викладених у заяві є копія трудової книжки, копії погосподарських книг, копія паспорту, виданого на ім`я [PERSON] , відмітка у паспорті про реєстрацію шлюбу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За нормами ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання заявника у період з 26 квітня 1986 року по 28 листопада 1996 року в [ADDRESS] . Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для звернення до компетентних органів для можливості отримання виплати, а саме доплати за проживання у зоні безумовного відселення непрацюючому пенсіонеру. Отже, виходячи з вищевказаного та з метою захисту прав і законних інтересів заявника, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Деснянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - підлягає задоволенню.

Outcome: approved