Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Прованс», [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Фінансова компанія «Житло - Інвест» про визнання права власності на майнові права. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] загальною площею 36,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Обслуговуючий кооператив «Палуба» (Солом?янський район), реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1854937280000 та частину майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] загальною площею 36,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1854937280000 та частину майнових прав на квартиру [ADDRESS] . У задоволені зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майнові права, відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 6710,00 грн. 01.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн та витрат на проведенням експертизи на суму 15 000 грн. Мотивуючи подану заяву, заявник зазначає, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат у повному обсязі, а саме - не вирішено питання про покладення на відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення судової експертизи. Звертає увагу, що у відзиві на зустрічну позовну заяву, поданому до суду 08.07.2024 року, позивач [PERSON] повідомив суд про те, що ним будуть понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі близько 60 000 грн, а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Крім того, [PERSON] заявив, що докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи будуть подані суду у строки, встановлені частиною восьмою статті 141 ЦПК України, а саме - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди від 22 квітня 2024 року до Угоди про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року, укладеної між Адвокатським об`єднанням «КОНСУЛАТ» та [PERSON] , передбачено сплату гонорару за надання правової допомоги у розмірі 60 000,00 грн. Також на замовлення [PERSON] судовим експертом Малим Олексієм Вікторовичем у межах даної справи було проведено оціночно-будівельну експертизу та складено відповідний висновок № 04/2-24 від 26.02.2024 року. Вартість проведення оціночно-будівельної експертизи становить 15 000,00 грн. У зв`язку з виконанням відповідних вимог ЦПК України та на підставі підписаного між Адвокатським об`єднанням «КОНСУЛАТ» Акту приймання-передачі наданих послуг №ОУ-0000039 від 20.11.2025, вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №760/17814/23 у розмірі 60 000,00 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 15 000, 00 грн 02.12.2025 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану заяву було передано для розгляду судді Букіній О.М. Заяв чи заперечень від відповідача на подану заяву про ухвалення додаткового рішення до суду не подано. Сторони у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгялду справи повідомлені, проте їх неявка не пеерешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/17814/23 ухвалено 17 листопада 2025 року. 01.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн. та витрат на проведенням експертизи на суму 15 000 грн. При цьому, позовній заяві представником позивача зазначалося про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, яків позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів заяви 22 квітня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «КОНСУЛАТ» та [PERSON] була укладена додаткова угода до угоди про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року. Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди сторони дійшли згоди викласти пункт 1 Угоди про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року в новій редакції. Згідно з оновленою редакцією пункту 1 Угоди, Виконавець приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту та виконати його доручення з таких правових питань, а саме: здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів Клієнта, у тому числі майнових і немайнових, перед усіма суб`єктами приватного та публічного права, зокрема, але не виключно, у судах України всіх інстанцій та юрисдикцій, органах Державної виконавчої служби України та у приватних виконавців, з питань, що стосуються поділу майна подружжя з [PERSON] , а також здійснювати представництво та захист прав і інтересів Клієнта у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майнові права на квартиру. Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди сторони узгодили збільшення розміру гонорару за надання правової допомоги, визначеного пунктом 6 Угоди про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року, до суми 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень. Зазначений гонорар підлягає сплаті Клієнтом на підставі відповідного рахунку після підписання даної Додаткової угоди, але не пізніше 31 грудня 2025 року. Відповідно до акту №ОУ-0000039 здачі-прийняття робіт від 20.11.2025, розмір гонорару за надання правової допомоги відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 23.06.2022 та Додаткової угоди від 24.04.2024 у справах 760/17814/23 та 760/8059/24 становить 60 000,00 грн. [PERSON] сплатив гонорар за надання правової допомоги відповідно до Додаткової угоди від 20 квітня 2024 року, перерахувавши Адвокатському об`єднанню «КОНСУЛАТ» 30 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № .416445587.1 від 24 листопада 2024 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару, не обов`язково зазначати витрачений адвокатом час в детальному описі робіт чи в акті (ВС ВП, справа №922/1964/21 від 16.06.2022 р.). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Як вбачається з тексту заяви про ухвалення додаткового рішення, Адвокатським об`єднанням «КОНСУЛАТ» у межах надання професійної правничої допомоги було надано такі послуги: -здійснено збір та правовий аналіз доказів, що обґрунтовують позовні вимоги; -підготовлено та подано до суду позовну заяву; -підготовлено та подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву; -підготовлено адвокатські запити на адресу КП «Фінансова компанія «Житло-Інвест», АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Прованс», ГУ ДПС у м. Києві, ГУ ДПС у Хмельницькій області, ТОВ «МАРКЕТ УКРАЇНА», Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві; -підготовлено та подано до суду клопотання про залучення [PERSON] третьою особою; витребування у [PERSON] та [PERSON] оригіналу Договору комісії від 27.11.2018 року; витребування від Державної податкової служби України інформації про доходи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; долучення доказів до матеріалів справи; -здійснено правове супроводження судової будівельно-оціночної експертизи; -підготовлено та подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву; -здійснено аналіз судової практики у подібних правовідносинах; -підготовлено виступ у судових дебатах; -забезпечено участь адвоката у судових засіданнях протягом усього строку розгляду справи. Таким чином, з урахуванням того, що заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема умовами Угоди про надання правової допомоги та Додаткової угоди до неї, платіжними документами, а також з урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом послуг, їх характеру та складності, кількості витраченого часу, значення справи для сторони, ціни позову, а також того, що представництво інтересів позивача здійснювалося у межах двох цивільних справ - № 760/17814/23 та № 760/8059/24, і з огляду на те, що за результатами розгляду справи позов було задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено, за відсутності клопотань відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому до відшкодування розмірі є розумними, обґрунтованими та співмірними, у зв`язку з чим підлягають відшкодуванню. У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, окрім вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача також просить суд стягнути з відповідача витрати, понесені на проведення судової будівельно-оціночної експертизи, у розмірі 15 000 грн. Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. На підтвердження понесених витрат на проведення оціночно-будівельної експертизи представником позивача до заяви долучено рахунок-фактуру № 08-12 від 28.12.2023 року, а також квитанцію про сплату від 11.01.2024 року на суму 15 000,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, а також чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі впливу результату її вирішення на репутацію сторони або наявності публічного інтересу. Судом встановлено, що оціночно-будівельна експертиза № 04/2-24 від 26.02.2024 була безпосередньо досліджена під час розгляду справи та приймалася судом до уваги при вирішенні спору по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що понесені витрати на її проведення були необхідними та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи. З урахуванням наданих суду доказів сплати вартості зазначеної експертизи, суд вважає, що витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved