Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованост, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 002/11356997-CK_SB у розмірі 37891,53 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2021 між АТ Таскомбанк та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування № 002/11356997-CK_SB, на підставі якого відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, а саме надані кредитні кошти в сумі 25000 грн з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом - 59%. Строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Позивач свої зобов?язання за договором виконав, разом з тим відповідач кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув, у зв?яхку з чим утворилась заборгованість в сумі 37891,53 грн: 24944,39 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12947,14 грн - заборгованість за процентами. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу судом направлено рекомендованим листом копія позовної заяви та ухвала суду за адресою реєстрації, однак судова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20). Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 25.08.2021 між АТ Таскомбанк та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування № 002/11356997-CK_SB, на підставі якого відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, а саме надані кредитні кошти в сумі 25000 грн з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом - 59%. Строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Позивач свої зобов?язання за договором виконав, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 12.05.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 002/11356997-CK_SB від 25.08.2021 року становить 37891,14 грн.: 24944,39 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12947,14 грн - заборгованість по процентам. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Частинами 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, позичальник свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотках, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Проте Відповідач не надав доказів належного (повного та своєчасного) виконання зобов?язання за кредитним договором перед Позивачем. У зв?язку з чим суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав суду платіжну інструкцію №2162690305 від 12.08.2025 в сумі 2422,40 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача в повному розмірі, тобто в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved