Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» або позивач або кредитор або товариство) звернулося з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] або відповідач або позичальник або боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1237-1221 від 11.07.2023 у розмірі 20475,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 20 475,00 грн, з яких: 6 300,00 грн прострочена заборгованість за кредитом (тіло) та 14 175,00 грн прострочена заборгованість за процентами,. Решту нарахованих процентів у сумі 28 854,00 грн товариство зобов`язується списати у разі погашення зазначеної суми позову,. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем умов електронного договору, укладеного через вебсайт creditkasa.com.ua з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позовні вимоги ґрунтуються на статтях 525, 526, 530, 611, 625, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та нормах ЗУ «Про споживче кредитування». Також позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 04.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд (формування та зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі. До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R067032936269, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи, з відміткою про отримання 13.11.2025 поштового відправлення відповідачем під особистий підпис. Відповідно до ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд. Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд зазначає таке. Договір про відкриття кредитної лінії №1237-1221 продукту «CreditKasa» укладений 11.07.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] . Сума кредиту - 6 300,00 грн (п. 4.1). Кредит надано на 300 календарних днів, дата повернення 05.05.2024 року (п. 4.12). Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування (п. 4.10). Програмою лояльності може передбачатися знижена ставка (п. 4.7). Нарахування за зниженою або пільговою ставкою (2.50% на день) можливе лише за умови сумлінного виконання зобов`язань (п. 10.110.3), у разі прострочення застосовується стандартна ставка 3.00%. За несвоєчасну сплату процентів передбачено штраф у розмірі 10% від суми кредиту (п. 8.3). У разі несвоєчасного повернення тіла кредиту сплата боргу з урахуванням індексу інфляції та 2% від суми боргу за кожен день прострочення згідно зі ст. 625 ЦК України (п. 8.2). Кредитодавець має право відступити право вимоги третім особам без згоди позичальника (п. 6.6, 11.3.6). У реквізитах кредитного договору зазначені ПІП відповідача, його РНОКПП, адреса проживання, картка для зарахування: [NUMBER] . Договір підписано Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «A2974». Сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту від 11.07.2023. Умови в паспорті повністю відповідають змісту кредитного договору. Документ підтверджений відповідачем електронним підписом з ідентифікатором «A2974». Видача кредитних коштів підтверджується Квитанцією № 2338218611 від 11.07.2023 через систему LiqPay (еквайр АТ КБ «ПриватБанк»), згідно з якою суму 6300.00 грн було перераховано на картку [NUMBER] *48. Перерахування коштів також підтверджується внутрішньою Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Згідно з Розрахунку заборгованості, проведеним ТОВ «Укр Кредит Фінанс», станом на 10.09.2025, загальна сума боргу [PERSON] становить 49 329,00 грн: -тіло кредиту: 6 300,00 грн. -нараховані відсотки: 43 029,00 грн (за період з 11.07.2023 по 05.05.2024 нараховувалися відсотки за ставками 2.50% та 3.00%). З розрахунку видно, що позичальник здійснював часткові оплати процентів, зокрема: 24.07.2023 2205.00 грн, 06.08.2023 1208.00 грн, 07.08.2023 997.00 грн, 21.08.2023 2205.00 грн, 04.09.2023 2205.00 грн, 18.09.2023 2205.00 грн. Загальна сума сплачених коштів склала 11 025,00 грн. Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013, Випискою з ЄДР, основним видом діяльності ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є «інші види кредитування» (код КВЕД 64.92), підтверджується, шо позивач є фінансовою установою. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 1237-1221 від 11.07.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А2974», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Копією квитанції № 2338218611 від 11.07.2023 підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 6300,00 грн 11.07.2023, оскільки в ньому зазначені номер його банківської карти. Зазначений номер банківської карти вказаний у кредитному договорі, як такий, що належать відповідачу. Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 11.07.2023 отримав кредитні кошти в розмірі 6300,00 грн. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.12 кредитного договору строк кредитування завершився 05.05.2024. Відповідач не надав суду доказів повернення отриманого кредиту. Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення про дострокове стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 6300,00 грн є підставною. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як видно з розрахунку заборгованості, відповідач частково сплачував за договором: - 24.07.2023 2205,00 грн; - 06.08.2023 1208,00 грн; - 07.08.2023 997,00 грн; - 21.08.2023 2205,00 грн; - 04.09.2023 2205,00 грн; - 18.09.2023 2205,00 грн. Отже, у період з 11.07.2023 по 24.07.2023 відповідачу було нараховано 2205,00 грн процентів (6300,00 грн тіла ? 2.5% на день ? 14 днів). Після сплати 2205,00 грн 24.07.2023 борг за процентами став 0,00 грн, а заборгованість за тілом залишилась 6300,00 грн. У період з 25.07.2023 по 21.08.2023 нараховано 4410,00 грн процентів (6300,00 грн тіла ? 2.5% на день ? 28 днів). Відповідач сплатив 4410,00 грн (двома платежами 06.08 та 07.08, а також 21.08), що повністю погасило проценти за цей період. У період з 22.08.2023 по 18.09.2023 нараховано 4410,00 грн процентів. Відповідач сплатив 4410,00 грн (платежі 04.09.2023 та 18.09.2023), погасивши проценти,. Після 18.09.2023 платежі не здійснювались. З 03.10.2023 ставку змінено на стандартну 3.00% на день через порушення умов. Станом на 05.05.2024 (дата закінчення договору) борг за процентами склав 43 029,00 грн У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором. Відповідач не надав суду контррозрахунку заборгованості за процентами. Позивач просить стягнути з відповідач а лише 14175,00 грн, списавши відповідачу решту суми нарахованих процентів у розмірі 28854,00 грн, за умови погашення відповідачем заборгованості за кредитом, що залишилася після списання. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів в розмірі 14175,00 грн є підставною. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved