Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

01.05.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» Григорій Гриців звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] . Представник позивача просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на загальну суму 33897,15 грн., з яких: 8331,23 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 16887,00 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 1510,82 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ; 1557,45 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ГВП; 4510,64 грн., - інфляційне збільшення; 1100,01 грн. - 3% річних та судовий збір за подання позовної заяви до суду - 3028 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329 ТОВ «Нафтогаз Тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області. Квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачці, під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання та гарячої води. [PERSON] фактично користується послугами, які ТОВ «Нафтогаз Тепло» надає споживачам м. Новий Розділ у встановленому законом порядку, від надання послуг ПТЕ та/або ПГВ не відмовлялась. Таким чином, у [PERSON] утворилась заборгованість за послуги, що надаються ТОВ «Нафтогаз Тепло» з постачання теплової енергії та гарячої води, яка становить 33897,15 грн., з яких: 8331,23 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 16887,00 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 1510,82 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ; 1557,45 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ГВП; 4510,64 грн., - інфляційне збільшення; 1100,01 грн. - 3% річних. Таким чином, представник позивача просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати у справі. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідачки, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала суду від 15.05.2025, копія позовної заяви та додані до неї документи надсилались відповідачці за адресою її місця реєстрації, проте поштове відправлення повернулось на адресу суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. 12.01.2026 представник позивача ТОВ «Нафтогаз Тепло» Теодор Фрей подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити в повному обсязі. У судові засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву, клопотань про неможливість з`явитись у судове засідання не подала, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд встановив: Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Відповідно до актів про пуск теплоносія від 21.10.2021, 10.11.2022, 03.11.2023 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] надано послугу з постачання теплової енергії та гарячої води. 06.10.2020, 04.10.2022, 13.10.2023, 25.09.2024 складено акти готовності до опалювального періоду житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] .. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, абонентське обслуговування, а також інфляційне збільшення та 3% річних за період з 01.11.2019-28.02.2025 заборгованість відповідачки перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» становить 33897,15 грн., з яких: 8331,23 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 16887,00 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 1510,82 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ; 1557,45 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ГВП; 4510,64 грн., - інфляційне збільшення; 1100,01 грн. - 3% річних. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого опалення віднесені до житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, абзацом п`ятим своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, однак відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, чим спричинила заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у розмірі 33897,15 грн., з яких: 8331,23 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 16887,00 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 1510,82 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ; 1557,45 грн., в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ГВП; 4510,64 грн., - інфляційне збільшення; 1100,01 грн. - 3% річних. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідачки у розмірі 3028,00 гривень на користь позивача.

Outcome: approved