Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося, на даний час сім`я розпалася, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою судді від 23.10.2025 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача адвокат Кукса О.В. в судовому засіданні позов підтримала, не заперечила заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. 05.12.2025 року [PERSON] подада суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Суд відклав судове засідання, але відповідач в судове засідання 07.01.2026 року не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи без її участі до суду не надходило та, відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 23.06.2015 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, був вчинений актовий запис № 1. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами тривалий час існують конфлікти, подружжя звинувачує одне одного, не можуть знайти взаєморозуміння, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, не бажає відновлювати стосунки. Позивач вказав на підстави розірвання шлюбу - відсутність почутттів та формальне існування шлюбу. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved