Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 13 липня 2013 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №187. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 13 липня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спочатку подружнє життя між нею та відповідачем складалось добре, проте протягом останнього часу відносини погіршились, зокрема через байдужість до життя та проблем одне одного, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, фактичного припинення шлюбних відносин та цілковитого непорозуміння. Будь-які спроби примиритись не дали бажаного результату через різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спілкування не підтримують, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи наведене та те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, просить позов задовольнити. 24.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] , відповідно до якого повідомляє, що обставини, викладені у позовній заяві, визнає в повному обсязі, вважає примирення неможливим, щодо розірвання шлюбу та задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи за його відсутності. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2013, [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2013 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №187. У зв`язку із державною реєстрацією шлюбу, дружині (позивачу) присвоєно прізвище « [PERSON] ». В подружжя є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18.12.2018 та [NUMBER] від 22.05.2014 відповідно. Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та розірвати шлюб. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, з урахуванням положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved