Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі Договір), відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Договору. 01.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», зокрема і до [PERSON] за Договором № 546366 від 02.01.2023. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за вказаним договором становить 97007,96 грн., з яких: - 11999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 85007,97грн. - заборгованість за відсотками. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. 2. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав. 3. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Цією ж ухвалою задоволене клопотання позивача про витребування доказів. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 28 листопада 2025 року. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви було надіслано рекомендованим відправленням, яке повернулось до суду 22 грудня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)). Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих до суду доказів. 1. Судом встановлено, що 02.01.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн., а відповідач зобов?язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Даний Договір був укладений в електронній формі за допомого одноразового ідентифікатора. Вказаний Договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору відповідач підтвердила, що до моменту його підписання вона вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише сама наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, між сторонами було у?ладено письмовий правочин за допомогою еле?тронного засобу зв`яз?у, Договір був підписаний його сторонами з ви?ористанням одноразового ідентифікатора. Таким чином, між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля вини?нення, припинення або зміни цивільних прав та обов`яз?ів за Договором № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 02.01.2023. 2. Судом встановлено, що 01.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», зокрема і до [PERSON] за Договором № 546366 від 02.01.2023. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 02.01.2023. 3. Судом встановлено, що 02.01.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. У Паспорті споживчого кредиту, який є додатком до Договору № 546366 від 02.01.2023, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 12000,00 грн.; строк кредитування - 365 днів; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка - 2, 20 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 № 20251020-1987, 02.01.2023 о 14:18:11 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у сумі 12000 грн. Згідно з інформацією АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», отриманою на ухвалу про витребування доказів, на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 02.01.2023 здійснено переказ коштів на суму 12000,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 02.01.2023. В той же час, відповідно до розрахунку заборгованості за даним Договором, який надано позивачем, заборгованість відповідача складає: 97007,96 грн., з яких: - 11999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 85007,97грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач не оспорював укладення Договору № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 02.01.2023 та, відповідно, отримання кредитних коштів і користування ними, доказів виконання зобов`язань за цим договором на користь первісного кредитора або позивача до суду не надав. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Зважаючи на норми закону, умови укладеного між сторонами договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 546366 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 02.01.2023 в сумі 97007 (дев`яносто сім тисяч сім гривень) гривень 96 копійок, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. IV. Розподіл судових витрат та правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial