Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2025 року позивач, в інтересах якої діє адвокат Салій О.О. звернулася до суду з позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що домоволодіння [ADDRESS] станом на 15.04.1991 мало статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року у ньому проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору та [PERSON] . Відтак, кожен із них мав право власності на 1/2 частину будинку, який знаходився в їхньому спільному володінні та користуванні. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка спірного житлового будинку. Спадкоємцями спадкового майна була дружина [PERSON] , яка фактично успадкувала 1/2 частку вищевказаного житлового будинку, але своїх спадкових прав не оформила. [INFO] померла мати позивача [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] 28 квітня 2021 року склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу, яка прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви. Її брат [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. У позові зазначалося, що у 2024 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше майно, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки зазначені обставини є перешкодою в оформленні її права на спадкове майно, тому вона звернулася за захистом своїх прав до суду. Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 08.09.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.12.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача адвокат Салій О.О. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позов просила задовольнити. Представник відповідача Талалаївської сільської ради у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Великодорізького старостинського округу № 2 27.03.2025 № 15-11/51, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15.04.1991 регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому проживали: [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен із яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частці. [INFO] в с. Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області помер [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , увійшла 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 15-11/53 виконкому Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Великодорізького старостинського округу № 2 від 27 березня 2015 року [PERSON] на день смерті [INFO] був постійно зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Отже, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка його частку у вищевказаному житловому будинку в розмірі 1/2 частки. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2024. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, який 28.04.2021 посвідчений старостою Великодорізького старостинського округу Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Подолянко К.І , відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає дочці [PERSON] . Заповіт не змінювався і не відмінявся. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , увійшов житловий будинок [ADDRESS] (1/2 частка як члена колгоспного двору та 1/2 частка успадкована після смерті чоловіка). Згідно з довідкою № 15-11/52 виконкому Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Великодорізького старостинського округу № 2 від 27 березня 2025 року [PERSON] на день смерті [INFO] була постійно зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1223 ЦК Кодексу передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 12 березня 2025 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.П. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Як убачається з копії спадкової справи № 193/2024, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] . [PERSON] подав заяву, у якій відмовився від прийняття належної йому частки у спадщині за законом і за заповітом, після померлої матері. 06.12.2024 на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій [PERSON] право: на земельну ділянку загальною площею 2,4126 га та земельну ділянку площею 1,9220 га, надані для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, Талалаївська сільська ТГ, Велкодорізький старостинський округ. Інших спадкоємців не встановлено. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Мотивована оцінка і висновки суду Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач набула право власності на житловий будинок та приналежні будівлі, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , однак не може отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання. На підставі наведеного,

Outcome: approved