Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09.09.2015 року між ним та ТОВ «Стандарт-Агро» був укладений договори оренди землі б/н та в оренду ним передані земельні ділянки з кадастровими номерами 5320485500:00:002:0293 та 5320485500:00:002:0294. 18.09.2017 року між сторонами укладено Додаткову угоду, відповідно до якої новим орендарем земельної ділянки є ТОВ «Агро-Край». 21.04.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду без номера про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди, де п.2.1 передбачено, що розмір орендної плати становить 12 % нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди з 01.01.2019 року. Але, ТОВ «Агро-Край» орендну плату за 2022-2023 роки не виплатили, тому він звернувся до суду. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Представник відповідача надав відзив, в якому вказує, що орендодавцю має бути перерахована сума заборгованості за мінусом сум податків та зборів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та судові витрати покласти на позивача, а також зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 грн. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що до дати подачі відповіді на відзив заборгованість відповідачем не сплачена, чим порушено істотні умови Договору оренди земельної ділянки. Дослідивши надані сторонами матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договорів оренди землі від 09.09.2015 року, Орендодавець [PERSON] та Орендар ТОВ «Стандарт-Агро» в особі директора Степановича Романа Олексійовича, строком на 7 років надано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5320485500:00:002:0293 площею 2,8207 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Рашівської сільської ради. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.10.2020 року (спадкова справа №11/2020. Реєстр № 700) [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] та спадщина складається із земельної ділянки, кадастровий номер 5320485500:00:002:0294 площею 2,9182 га відповідно, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Рашівської сільської ради. Додатковими угодами від 18.09.2017 року до договорів оренди землі від 09.09.2016 року замінено Орендаря ТОВ «Стандарт-Агро» на ТОВ «Агро-край» та пунктом 4 додаткової угоди визначено нормативно грошову оцінку земельної ділянки у сумі 119831,76 грн., а згідно п. 4.2 передбачено, що розмір орендної плати становить 8% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9586,54 грн. за рік оренди. З 01.01.2019 року орендна плата становить 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди станом на 01.01.2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 даного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною 1 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Як вбачається з наведених вище норм права, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем, а також дана сума заборгованості підтверджується довідками, наданими відповідачем, що ТОВ «Агро-Край» має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 36743,42 грн. за 2022-2023 роки, яку не сплачує без поважних причин. Суд також погоджується з розрахунком позивача, окрім стягнення орендної плати (основний борг) 27559,78 грн., щодо стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка складає 1642,92 грн., інфляційні втрати 5544,06 грн., пеня 1997,66 грн. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022. У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Суд, враховуючи, що умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму 15 000,00 грн., вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто повністю . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved