Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

27 серпня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 21 листопада 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинено. Спільного господарства сторони не ведуть, тривалий час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.1-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.12-13). Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с.14-15,18). Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 23-25). Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду(а.с.36-37). Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу, вимогу про стягнення аліментів просить залишити без розгляду (а.с.34). У судове засідання відповідач не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у частині розірвання шлюбу (а.с.33). Учасники справи у судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. З урахуванням приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи за відсутності учасників справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Витягу з реєстру територіальної громади, позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб, 21 листопада 2016 року у Виконавчому комітеті Молодківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . (а.с. 8, 22). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.9). Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності зі статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 24, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved