Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-29 00:00:00

До Заставнівського районного суду Чернівецької області з Чернівецького районного суду м.Чернівців надійшли матеріали цивільної справи за № 725/8767/25 для розгляду за підсудністю. Позивач ТОВ «Абекор» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.10.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] , було укладено Договір за № 1067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Таким чином, 17.10.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] , укладено Договір про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», з строком повернення кредитних коштів до 08.12.2024 року. ТОВ «АБЕКОР» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника за № [NUMBER] яка була вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Також, позивач зазначає, що 17.10.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № до Договору № 4067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1.3 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 05.02.2025 р». Тобто до 80 днів загальний строк кредитування. Вказує, що відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, а тому станом на 09.06.2025 року утворилась заборгованість за договором № 1067624 про надання кредиту, у загальному розмірі 26 880,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 11 880 грн. На основі викладеного, просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «АБРЕКОР» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 26 880,00 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви, просить провести розгляд справи за відсутності представника, вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог та судовий збір, а також не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від неї не надходило. Про розгляд справи повідомлялася судовими повістками через систему ЄСІТС. На адресу суду засобами електронної пошти було направлено нею пояснення в яких вона визнала суму боргу на суму 12 000 гривень тіла кредиту з врахування сплаченого нею боргу на суму 5197,58 гривень. В іншій частині заперечила, з посилання на ст. 551 ЦК України. Також просила врахувати її фінансовий стан, а саме ту обставину, що вона перебуває у декретній відпустці не має доходу, крім допомоги багатодітним сім`ям яка дається на дітей. Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Судом встановлено, що 17.10.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір № 1067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зі своєї сторони ТОВ «АБЕКОР» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор t24431, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Строк кредитування 50 днів. Відповідно до пункту 2.1. договору 1067624, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн, та перерахувало на рахунок позичальника вказані кошти. Згідно з умовами договору сторонами було погоджено також графік платежів. З паспортом споживчого кредиту [PERSON] , ознайомилась, що підтверджується підписанням нею електронним підписом - одноразовим ідентифікатором t24431 на номер телефону [NUMBER] . Отримання кредитних коштів на рахунок відповідачки, підтверджується витребуваною судом за клопотанням позивача випискою по рахунку [PERSON] за період з 17.10.2024 року по 18.10.2024 року з якої вбачається, що 17.10.2024 року на рахунок за № [NUMBER] , який належить саме [PERSON] , було перераховано суму кредитних коштів в розмірі 15 000 грн - деталі операції (EsyPay), що узгоджується з інформаційною довідкою яка наявна в матеріалах справи, щодо перерахунку коштів позичальнику. Також, 19.10.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 1067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1.3 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: продовжити cтрок кредитування на 80 днів до 07.01.2025 р». Крім, цього, 17.11.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 1067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1.3 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: продовжити cтрок кредитування на 80 днів до 05.02.2025 р». Також, 17.12.2024 року між ТОВ «АБЕКОР» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 1067624 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1.3 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: продовжити cтрок кредитування на 80 днів до 07.03.2025 р». Отже в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідачки виникла заборгованість у загальному розмірі 29 680,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 11 880 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також Іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлено, що відповідачка, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула. Належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надала. Враховуючи викладене, судом встановлено, що у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про неналежне виконання умов договору. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За наведених обставин, враховуючи умови укладеного між сторонами договору, позовні вимоги позивача - ТОВ «АБЕКОР» підлягають до задоволення. Щодо вимог в частині стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу в розмірі 10 000 гривень слід зазначити наступне. Згідно з ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача не надано до суду: Договору про надання правничої (правової) допомоги та жодних додатків до нього. В той же час, стороною позивача не надано суду детального опису фактично виконаних адвокатом робіт із зазначенням часу, витраченого для надання правничої допомоги залежно від обсягу послуг, а також переліку витрат, понесених адвокатом під час надання правничої допомоги, та доказів на підтвердження таких витрат. За викладених вище обставин, виходячи з положень статті 81 ЦПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, витрати на правову допомогу не доведені позивачем належними та допустимими доказами, тому суд вважає необхідним відмовити у їх стягненні. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Таким чином, з відповідачки [PERSON] , слід стягнути на користь позивача ТОВ «АБЕКОР» заборгованість за договором №1067624 про надання кредиту 17.10.2024 року у загальному розмірі 26 880,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial