Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

[PERSON] подала до суду зазначену заяву. Заяву мотивувала тим, що [INFO] , помер її фактичний батько [PERSON] , [INFO] . За фактом смерті [PERSON] державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. заведена спадкова справа. Відповідно до заповіту від 23 квітня 2024 року, посвідченого старостою Жердівського старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Зубко Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 4-14, спадкодавець [PERSON] все належне йому майно заповів онукам: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, за результатами розгляду її заяви, як законного представника неповнолітніх спадкоємців за заповітом про прийняття спадщини, державний нотаріус Першої броварської державної нотаріальної контори Київської області Журавська В.В., відмовила у видачі свідоцтв про праву на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутні документи, які б підтверджували родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцями. Зазначила, що під час спільного проживання, без реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини записано за вказівкою матері. За життя, [PERSON] добровільно, публічно та беззаперечно визнавав, що батьком [PERSON] , виявляв батьківську турботу, увагу та здійснював повне матеріальне утримання. Після народження дитини та надалі, [PERSON] вела анисоціальний, аморальний спосіб життя, систематично вживала алкогольні напої, сімейні та материнські обов`язки не виконувала, що стало причиною, у середині 1997 року, припинення фактичних шлюбних відносин між нею та [PERSON] . Після припинення фактичних шлюбних відносин, донька [PERSON] залишилася проживати у родині фактичного батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , разом із дідом [PERSON] , бабою [PERSON] та дядьком [PERSON] . З акту обстеження житлових умов від 15 липня 1998 року вбачається, що [PERSON] залишила у семимісячному віці доньку [PERSON] на утримання фактичного батька дитини [PERSON] , без подальшого відвідування матір`ю своєї дитини та надання нею допомоги на утримання дитини. [PERSON] рекомендовано встановлення батьківських прав щодо доньки та звернення щодо позбавлення [PERSON] материнських прав. Надалі [PERSON] проживала у сім`ї свого фактичного батька, а рішенням виконавчого комітету Жердівської сільської ради Броварського району Київської області від 13 серпня 2001 року № 36 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] у зв`язку з невиконанням матір`ю дитини свої обов`язків та її фактичною відсутністю за місцем проживання неповнолітньої дитини. З огляду на систематичне, багаторічне ухилення матір`ю дитини батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області у 2004 році подав до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] . Рішенням Броварського міського суду Київської області від 28 лютого 2005 року у справі № 2-2049/05 позов органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] задоволений. Таким чином, з народження і до травня 2016 року [PERSON] проживала у родині її фактичного батька [PERSON] , яка займались її вихованням, утриманням. 14 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». У шлюбі народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] забезпечував організацію весілля та здійснював оплату урочистої події. За життя [PERSON] ставився до [PERSON] та [PERSON] , як до онуків, виявляв постійну турботу, приймав участь у їх вихованні, вітав зі святами, намагався проводити із ними якомога більше часу, що у свою чергу обумовило ставлення до нього, як до діда по материнській лінії. Відтак, ставлення [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , як до онуків, характерно виразилось саме під час складання ним заповіту, згідно з якого спадкодавець все належне йому майно заповів у різних частках на користь онуків. [INFO] [PERSON] помер, організацією його поховання займалась [PERSON] та її чоловік. Вважає, що сукупність наведених фактів підтверджує у достатній мірі батьківство [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , щодо неї [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного просила суд установити посмертно факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо неї [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 18 листопада 2025 року о 12 год. 00 хв., витребувано у Першої броварської державної нотаріальної контори Київської області копію матеріалів спадкової справи № 484/2024, заведену 05 грудня 2024 року, номер у спадковому реєстрі 73402544 щодо майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Розгляд справи відкладався неодноразово. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Загоруйко С.Ю. підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити, враховуючи, що надані у сукупності докази із народження [PERSON] та до смерті [PERSON] , підтверджують факт його батьківства щодо заявниці. Заінтересована особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила. Суд враховує клопотання заінтересованої особи про розгляд справи без участі її представника. Суд, заслухавши представника заявниці, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив наступне. Суд встановив, що [INFO] у с. Велика Димерка Броварського району Київської області народилась [PERSON] , актовий запис № 103 від 27 грудня 1996 року, батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки від 11 серпня 2006 року № 3.57/334, яка видана Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції [PERSON] , у книзі реєстрації актів народження у виконкомі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року проведено запис № 103 про народження [PERSON] [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом обстеження матеріально-житлових умов від 15 липня 1998 року разом із [PERSON] проживає його фактична дочка [PERSON] , 1996 року народження, яку йому залишила його співмешканка, жителька с. Велика Димерка [PERSON] , 1973 року народження. [PERSON] проживає разом із фактичною дитиною, на житловій площі свого батька [PERSON] у [ADDRESS] . [PERSON] залишила дочку [PERSON] у семимісячному віці, з того часу вона дочку не навідує, коштів на її утримання не надає, на звернення не відгукується. Дівчинка повністю знаходиться на утриманні свого фактичного батька [PERSON] . Комісія вважає за доцільне надати можливість [PERSON] встановити батьківські права щодо його фактичної дочки [PERSON] , та позбавити батьківських прав [PERSON] , у зв`язку з їх невиконанням протягом майже 2-ох років. Відповідно до довідки від 01 липня 1998 року № 557, яка видана Жердівською сільською радою Броварського району Київської області, [PERSON] , проживає у с. Михайлівка на житловій площі свого батька [PERSON] . На його утриманні знаходиться дочка [PERSON] , 1996 року народження. Мати його дочки [PERSON] , 1973 року народження від дитини відмовилася повністю. Довідкою від 13 грудня 2000 року № 823, яка видана Жердівською сільською радою Броварського району Київської області, також підтверджується, факт виховання дочки [PERSON] . Згідно з актом обстеження від 13 грудня 2000 року [PERSON] проживає у будинку батьків. Склад сім`ї: дружина [PERSON] , 1975 року народження, дочка [PERSON] , 1996 року народження, батько [PERSON] , 1939 року народження, мати [PERSON] , 1951 року народження, брат [PERSON] , 1969 року народження. Відповідно до акту від 01 серпня 2001 року [PERSON] опікає дитину [PERSON] , яка проживає в сім`ї з дня народження. Рішенням Виконавчого комітету Жердівської сільської ради Броварського району Київської області від 13 серпня 2001 року № 36 призначено [PERSON] опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . 13 серпня 2001 року [PERSON] видане посвідчення № [NUMBER] про те, що вона дійсно призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Крім того, факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] підтверджується і довідками Жердівської сільської ради Броварського району Київської області від 01 липня 2004 року № 410., 30 вересня 2009 року № 480. Рішенням Броварського міського суду Київської області від 28 лютого 2005 року у справі № 2-2049/05 задоволений позов органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . 14 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявницею надані світлини на яких зображено, зокрема її весілля, за участю родини [PERSON] , а також світлини [PERSON] разом із дітками [PERSON] . 23 квітня 2024 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений старостою Жердівського старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради, зареєстрований у реєстрі за № 4-14, відповідно до якого він все своє майно заповів онукам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] провів похорони свого тестя [PERSON] за власний рахунок, що підтверджується довідкою виконкому Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 18 листопада 2024 року № 314. Батько [PERSON] [PERSON] , помер [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , мати [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05 грудня 2024 року № 79429679, після смерті [PERSON] у Першій броварськійдержавній нотаріальній конторі Київської області заведена спадкова справа № 484/2024 від 05 грудня 2024 року. Постановою від 10 червня 2025 року нотаріус Першої броварськоїдержавної нотаріальної контори Київської області В. Журавська відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, що належить [PERSON] до встановлення факту родинних стосунків у судовому порядку. Відповідно до спадкової справи № 484/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] подала їх мати [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З огляду на ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України (далі СК України). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. Відтак, при розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку проте, що встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть можливість для реалізації права на спадкування її дітей, належними у справі доказами у сукупності підтверджується факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] . Спору про право суд не вбачає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved