Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Креховецька Н.М., 14.12.2025 звернулася в суд з заявою, яка сформована в системі «Електронний суд», про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 343/1558/25 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат понесених у зв`язку із проведенням експертної оцінки транспортних засобів, які наявні у матеріалах справи. Заяву мотивовано тим, що 10 грудня 2025 року Долинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у справі № 343/1558/25, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивачка понесла судові витрати, а саме: 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Креховецькою Н.М. відповідно до Договору про надання правової допомоги № 104 від 14 липня 2025 року; 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрати на проведення експертної оцінки транспортних засобів, здійсненої ФОП [PERSON] . Таким чином, загальний розмір судових витрат, понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом цивільної справи № 343/1558/25, становить 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок. Крім того, представник [PERSON] звертає увагу суду на те, що акт приймання-передачі наданих послуг, передбачений пунктом 4.5 розділу 4 Договору про надання правової допомоги № 104 від 14 липня 2025 року, є завершальним етапом співпраці клієнтки та адвоката та свідчить про припинення дії вказаного договору. Однак станом на час подання заяви правнича допомога [PERSON] продовжує надаватися, у зв`язку з чим зазначений акт не може бути складений, що узгоджується з положеннями пункту 7.3 розділу 7 цього ж Договору. При цьому професійна правнича допомога за Договором № 104 від 14 липня 2025 року надається адвокатом Креховецькою Н.М. на умовах фіксованої вартості послуг, що підтверджується матеріалами справи (т.2 а.с. 12). 15.12.2025 представник відповідача-позивача [PERSON] - адвокат Семків Микола Несторович звернувся до суду із заявою, поданою через систему «Електронний суд», про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 343/1558/25 про стягнення витрат на правову допомогу. У поданій заяві представник [PERSON] просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. Заява мотивована тим, що 10.12.2025 судом ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до відповідача та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] . По даній справі перед дебатами представником Пуняк Р.В. було зроблено заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу з [PERSON] (т.2 а.с. 1415). 16.12.2025 представник позивачки-відповідачки [PERSON] - адвокат Креховецька Н.М., через систему «Електронний суд» подала заперечення на заяву представника відповідача-позивача [PERSON] - адвоката Семківа Миколи Несторовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 343/1558/25. У поданих запереченнях адвокат Креховецька Н.М. просить відмовити у задоволенні заяви адвоката Семківа М.Н. від 15 грудня 2025 року у повному обсязі, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу не є співмірним зі складністю справи та не підтверджений належними і допустимими доказами. Обґрунтовуючи свою позицію, адвокат Креховецька Н.М. зазначила, що відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Договору про надання юридичних послуг адвокатом № 01 від 22 серпня 2025 року розмір винагороди адвоката становить 20 000 грн, однак договором передбачена можливість зміни цього розміру залежно від тривалості процесу та збільшення обсягу послуг. При цьому зі змісту договору неможливо встановити, який саме обсяг правничої допомоги був передбачений за вказану суму. Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 Договору оплата послуг адвоката здійснюється щомісячно не пізніше триденного строку поточного місяця, однак до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано жодного платіжного документа, який би підтверджував фактичну сплату Пуняком Р.В. коштів за надану правничу допомогу. Крім того, пунктом 3.3 розділу 3 Договору передбачено представництво інтересів замовника в органах державної влади, установах та організаціях, органах місцевого самоврядування, однак у межах розгляду цивільної справи № 343/1558/25 необхідності в здійсненні такого представництва не виникало. З розділу Договору «Місцезнаходження та реквізити сторін», вбачається, що він не містить належних ідентифікуючих реквізитів сторони у справі, а зазначення лише найменування «Пуняк Роман Васильович» та графічного зображення підпису не дає можливості дійти однозначного висновку, що вказаний Договір укладено саме з відповідачем-позивачем у справі № 343/1558/25. Також у запереченнях звертається увага суду на те, що в розрахунку судових витрат адвокат Семків М.Н. зазначає про складення ним відзиву на позовну заяву, однак такий процесуальний документ у матеріалах цивільної справи № 343/1558/25 відсутній, що свідчить про невідповідність поданого розрахунку фактичним обставинам справи. Окрім того, з поданого розрахунку вбачається включення витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 20 000 грн, тоді як справа № 343/1558/25 розглядалася виключно судом першої інстанції - Долинським районним судом Івано-Франківської області, що також ставить під сумнів належність зазначених витрат до розгляду цієї справи. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне понесення [PERSON] судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 343/1558/25, адвокатом Семківим М.Н. суду не надано. Також представник позивачки-відповідачки зазначила, що орієнтовний розрахунок судових витрат, поданий у зустрічній позовній заяві, становив 15 000 грн, тоді як у заяві про ухвалення додаткового рішення, заявлено до стягнення 20 000 грн, що істотно перевищує попередньо заявлений розмір витрат. При цьому ухвала суду про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду у матеріалах справи відсутня (т.2 а.с.24-25). 17.12.2025 представник відповідача-позивача [PERSON] - адвокат Семків Микола Несторович, подав через систему "Електронний суд" клопотання/заяву, згідно якої просив під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення зменшити розмір стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, в т.ч. з врахуванням часткового задоволення позову та відмовити у стягненні 15300 грн понесених на переклад документів (т.2 а.с.34--37). 17.12.2025 представник відповідача-позивача [PERSON] - адвокат Семків Микола Несторович, подав через систему «Електронний суд» клопотання (уточнення) щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду заяви представника позивачки-відповідачки - адвоката Креховецької Надії Миколаївни. У поданому клопотанні зазначено, що 16.12.2025 ним було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу при ухваленні рішення за результатами розгляду заяви Н.Креховецької, яка діє в інтересах [PERSON] . При поданні клопотання ним було допущено описку, в зв`язку з чим клопотання слід уточнити та викласти в наступній редакції: В провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області знаходилась на розгляді цивільна справа №343/800/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . 10.12.2025 судом було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до відповідача та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] . По даній справі перед дебатами представником Пуняка Р.В. було зроблено заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу з [PERSON] . Крім цього, 15.12.2025 нитм подано заяву про винесення додаткового рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. Як зазначає представник [PERSON] , адвокатом Креховецькою Н.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7 900 грн, до якої долучено опис наданих послуг. При цьому, вказаний опис не погоджений із клієнткою [PERSON] , що є окремою підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Крім того, зазначений опис послуг, як вбачається з доводів клопотання, суперечить умовам Договору про надання правової допомоги № 104, оскільки відповідно до розділу 4 договору при його укладенні передбачена сплата гонорару в розмірі 3 000 грн, однак у поданому описі послуг відсутня інформація про зазначену оплату. Відповідно до пункту 4.5 Договору № 104 інша частина гонорару, окрім 3 000 грн, підлягає сплаті на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, який складається між клієнтом та адвокатом. Однак такий акт до заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Креховецькою Н.М. не додано, що, на переконання представника [PERSON] , свідчить про непогодження розміру витрат на правничу допомогу в сумі 7 900 грн та виключає можливість їх стягнення у частині, що перевищує 3 000 грн. Також у клопотанні зазначено, що рішенням Долинського районного суду у справі № 343/1558/25 позов [PERSON] задоволено частково: із чотирьох заявлених позовних вимог задоволено лише вимогу про реальний поділ спільного майна подружжя, яка була заявлена після подання зустрічної позовної заяви [PERSON] . За таких обставин, на думку представника відповідача-позивача, витрати на правничу допомогу, понесені позивачкою, можуть бути стягнуті не більш як у розмірі 25 відсотків від заявленої суми 7 900 грн. Крім того, адвокат Семків М.Н. звертає увагу суду на те, що відповідач з початку розгляду справи був готовий до укладення мирової угоди. Із заяви адвоката Креховецької Н.М. про збільшення та зменшення позовних вимог вбачається, що такі вимоги були тотожними зустрічному позову [PERSON] , а після подання заяви про часткове визнання вимог, сторони мали реальну можливість врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди. Водночас, як зазначає адвокат Семків М.Н., саме позиція представника позивачки перешкодила укладенню мирової угоди, що зумовило необхідність подальшого судового розгляду та проведення судових засідань для з`ясування всіх обставин справи, а отже призвело до її тривалішого розгляду з ініціативи представника позивачки. Також у клопотанні наведено посилання на загальні критерії визначення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до яких при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, а гонорар має бути розумним і співмірним витраченому адвокатом часу. При цьому зазначено, що адвокат Креховецька Н.М. брала участь у суді першої інстанції у двох судових засіданнях, а справа про поділ майна подружжя не належить до категорії складних. За таких обставин, на думку представника відповідача-позивача, витрати на правничу допомогу, заявлені у клопотанні про ухвалення додаткового рішення, не відповідають ані обсягу задоволених позовних вимог, ані розумності їх розміру, з урахуванням того, що за результатами ухваленого судового рішення [PERSON] зобов`язана сплатити більшу суму, ніж заявлена до відшкодування (т.2 а.с.28-31). Представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Креховецька Н.М., 24.12.2025, через систему «Електронний суд», подала заперечення на клопотання (уточнення) про зменшення витрат на правову допомогу за результатами розгляду заяви представника Н.Креховецької , в якому просить заяву про ухвалення додаткового рішення [PERSON] задоволити у повному обсязі. Відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення адвоката Семківа М.Н. у повному обсязі. Зазначила , що до заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Семків М.Н. долучив договір № 01 про надання юридичних послуг адвокатом, а в ордері серії АТ № 1080308 зазначено договір про надання правничої допомоги № 1 від 22.08.2025, на який і посилається у так званому уточнюючому клопотанні адвокат Семків М.Н. Відповідно це ще раз підтверджує, що договір № 01 про надання юридичних послуг адвокатом укладений не з [PERSON] , а з третьою особою, яка не є учасником цієї справи та в цілому не стосується справи № 343/1558/25, бо це ж не договір про надання правничої допомоги № 1, який зазначено в ордері на надання правничої допомоги. Решту доводи адвоката Семківа М.Н. щодо договірних відносин між [PERSON] та адвокатом Креховецькою Н.М. не заслуговують на увагу, оскільки п. [PERSON] не ознайомився детально з договором про надання правничої допомоги та не побачив додаток 1 до цього Договору, як і те, що він покликається на геть іншу справу - 343/800/24, а у попередньому клопотанні ще й заявляв про стягнення якихось витрат на переклади, яких не було заявлено Пуняк В.В. у рамках цієї справи, що свідчить, на їх думку, про значну необізнаність адвоката Семківа М.Н. з матеріалами справи в цілому. Інших доводів адвокат Семків М.Н. не навів у своєму так званому уточнюючому клопотанні, які б спростовували вимоги [PERSON] у заяві про ухвалення додаткового рішення (т.2 а.с.41-42). Позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Креховецька Н.М. (ордер серії АТ №1107192 т.2 а.с.3) в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, подали заяву, сформовану 05.01.2026 в системі «Електронний суд » в якій просять провести розгляд справи без участі [PERSON] та її представниці адвоката Креховецької Н.М., у зв`язку із неможливістю взяти участь у судовому засіданні через сімейні обставини (т.2 а.с.51). Відповідач-позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом. Представника відповідача-позивача [PERSON] адвокат Семків М.Н.(ордер серії АТ №1080308 т.2 а.с.16) в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, просив зменшити розмір стягнення з Пуняк Р.В. витрат на правову допомогу понесену [PERSON] , з підстав зазначених в уточненому клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу за результатами розгляду заяви представника Н.Креховецькою. Заяву подану ним в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задоволити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа М.Н., вивчивши заяву представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М про ухвалення додаткового рішення та заяву представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. про ухвалення додаткового рішення, дослідивши письмові докази, які надані на їх обґрунтування, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п. 3 ч. 1, ч.2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 343/1558/25 від 10.12.2025 ухвалено: Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволити. Визнати транспортні засоби: Ford Mondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] вартістю 317 607 (триста сімнадцять тисяч шістсот сім) гривень 00 копійок та Skoda Fabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN - [NUMBER] вартістю 90141 (дев`яносто тисяч сто сорок одна) гривня 00 копійок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] , право приватної власності на автомобіль Ford Mondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] вартістю 317 607 (триста сімнадцять тисяч шістсот сім) гривень 00 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Ford Mondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] в розмірі 158803 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот три) гривні 50 коп. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Ford Mondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2038 (дві тисячі тридцять вісім) гривень 74 копійки сплаченого при поданні позову судового збору згідно квитанції та 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову судового збору згідно квитанції. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл спільного майна подружжя - задоволити. В порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності [PERSON] автомобіль Skoda Fabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN - [NUMBER] вартістю 90141 (дев`яносто тисяч сто сорок одна) гривня 00 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Skoda Fabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN - [NUMBER] в розмірі 45070 (сорок п`ять тисяч сімдесят) гривень 50 копійок. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Skoda Fabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN - [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1630 (одна тисяча шістсот тридцять) гривень 99 копійок сплаченого при поданні зустрічного позову судового збору згідно квитанції. Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2025, а саме: скасувати заборону на відчуження на зареєстрований за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) автомобіль марки Ford Mondeo, універсал-В, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] ; скасувати заборону на відчуження на зареєстрований за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) автомобіль марки Skoda Fabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова VIN [NUMBER] . (т.1 а.с. 227-231). При цьому, представниками сторін по справі адвокатами Креховецькою Н.М. та Семківим М.Н. перед закінченням розгляду справи заявлено про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області в даній справі ухвалено 10 грудня 2025 року. Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивачки-відповідачки [PERSON] - адвокат Креховецька Н.М. звернулася 14 грудня 2025 року, представника відповідача-позивача [PERSON] адвокат Семків М.Н. з заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся 14 грудня 2025 року, тобто обидві заяви про ухвалення додаткового рішення подані у межах строку, визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України, а тому підлягають розгляду судом по суті. До заяви додано докази її надсилання іншим учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту першого частини третої зазначеної статті, доо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При вирішенні заяви представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М. суд виходить з наступного. На підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивачки-відповідачки надано такі документи: - договір №104 про надання правничої допомоги від 14.07.2025, відповідно до якого, між [PERSON] та адвокатом Креховецькою Н.М укладено даний договір. Пунктами 4.1, 4,5 даного договору визначено, що гонорар винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнтів за надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Клієнтка впродовж трьох днів з моменту підписання договору, сплачує передплату за надані послуги в розмірі, що становить 3000,00 грн від загальної вартості послуг, а інша частина гонорару за реально надані послуги відповідно до зазначеної суми в акті приймання-передачі (робіт) послуг підлягає сплаті впродовж дії цього договору, але не пізніше ніж 3- денного строку з моменту підписання акту приймання-передачі (робіт) послуг (т.2 а.с. 4-7); - детальний опис (робіт) послуг, наданих за договором про надання правничої допомоги №104 від 14.07.2025 , відповідно до якого станом на 14.07.2025 надано послуг на загальну суму 7900,00 грн, які зазначені в пунктах 1-16 (т.2 а.с.22); - платіжну інструкцію 1.218478659.1 від 15.07.2025, відповідно до якої, [PERSON] , було сплачено адвокату Креховецькій Н.М. 3000 грн за договором про надання допомоги №104 від 14.07.2025 (т.2 а.с. 8). - платіжну інструкцію 1.446743317.1 від 14.12.2025, відповідно до якої, [PERSON] , було сплачено адвокату Креховецькій Н.М. 4900 грн за договором про надання допомоги №104 від 14.07.2025 (т.2 з.с.а.с. 8). - ордер серії АТ №1107192 на надання правничої допомоги від 15.07.2025 (т.2 а.с. 3). Представник відповідача-позивача Пуняка Р.В. подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу за результатами розгляду заяви представника [PERSON] , зазначивши, що витрати на правничу допомогу, заявлені у клопотанні про ухвалення додаткового рішення, не відповідають ані обсягу задоволених позовних вимог, ані розумності їх розміру. З урахуванням того, що за результатами ухваленого судового рішення [PERSON] зобов`язана сплатити більшу суму, ніж заявлена до відшкодування, просить зменшити розмір стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу понесену [PERSON] , в тому числі з врахуванням часткового задоволення її позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Визначаючи розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що заявлені витрати підтверджуються детальним описом наданих послуг (виконаних робіт), до якого включено, зокрема: подання клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції від 03 вересня 2025 року; складання та подання заяви про збільшення позовних вимог від 07 вересня 2025 року; складання та подання заяви про зменшення позовних вимог від 22 вересня 2025 року; складання та подання заяви про збільшення позовних вимог від 23 вересня 2025 року; складання та подання заяви про залишення заяви без розгляду від 24 вересня 2025 року; складання та подання заяви про зменшення позовних вимог від 25 вересня 2025 року; складання та подання заяви про збільшення позовних вимог від 27 вересня 2025 року. Разом із тим суд дійшов висновку, що зазначені процесуальні дії не були неминучими для ефективного захисту прав та інтересів сторони у цій справі. З урахуванням конкретних обставин справи, її складності, принципу пропорційності розподілу судових витрат, обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, заперечень відповідача щодо відшкодування витрат, а також результатів розгляду справи, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 900 грн є неспівмірним із наданими у межах даної справи послугами та непропорційним наслідкам розгляду справи, що не узгоджується з принципами розподілу судових витрат. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Креховецької Надії Миколаївни та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 900 грн, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Щодо витрат понесених у зв`язку із проведенням експертної оцінки транспортних засобів , суд дійшов наступного висновку: Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.ч.4,6 ст.139 ЦПК України, суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом встановлено, що у межах розгляду справи судова експертиза не призначалася і не проводилася, а визначення вартості транспортних засобів здійснено шляхом оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - експертом-оцінювачем [PERSON] . При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів, суд виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вищенаведеній постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Позивачка-відповідачка [PERSON] вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості спірних автомобілів, тоді як інша сторона не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості транспортних засобів на час вирішення спору і не спростувала визначений у висновках оцінювача розмір ринкової вартості спірного майна. За проведення експертної оцінки транспортних засобів позивачкою-відповідачкою [PERSON] сплачено на користь ФОП [PERSON] 4000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції 1.242786919.1 від 01.08.2025 (т.2 а.с.9) Такі витрати відповідно до ст. 139 ЦПК України належать до витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста. Доводи представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. про можливість визначення вартості майна за погодженням між подружжям суд визнає необґрунтованими, оскільки: альтернативних доказів ринкової вартості транспортних засобів суду не надано; визначення вартості майна було необхідним для встановлення ціни позову та розміру грошових компенсацій. Отже, витрати у розмірі 4 000 грн є необхідними, обґрунтованими та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, у зв`язку з чим підлягають стягненню у повному обсязі. Щодо заяви представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд прийшов до наступного висновку. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача-позивача [PERSON] адвокатом Семківим М.Н. подано наступні документи: договір №?01 про надання юридичних послуг адвокатом від 22 серпня 2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Семківим М.Н., відповідно до пункту 2.2 якого вартість правничої допомоги визначається згідно з розрахунком, складеним адвокатом. Розмір винагороди адвоката встановлено у сумі 20?000 грн та може бути змінений за згодою сторін у разі тривалості процесу та збільшення обсягу наданих послуг (т.?2 а.с.?17); розрахунок судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі №?343/1558/25, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 20?000,00 грн (т.?2 а.с.?17 зв. стор.). Представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Креховецька Н.М. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких зазначила, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та не підтверджений належними й допустимими доказами (т.?2 а.с.?2425). Визначаючи розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані представником відповідача-позивача документи не містять підтвердження фактичної сплати гонорару за надану правничу допомогу, не дозволяють встановити реальний обсяг виконаних адвокатом робіт у межах розгляду справи №?343/1558/25 та не дають можливості оцінити необхідність і співмірність заявлених витрат з урахуванням складності справи, витраченого часу адвоката та результатів розгляду. Суд враховує розрахунок судових витрат на правову допомогу у справі №343/1558/25 , у якому зазначено: ознайомлення з матеріалами позову та вивчення правового обґрунтування 5?000,00 грн; складання відзиву на позовну заяву 5?000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні 4?000,00 грн ( 2 засідання вартістю 2000,00 грн за кожне); складання зустрічної позовної заяви 6?000,00 грн. Разом з тим, суд вважає слушними зауваження представника позивачки-відповідачки Пуняк В.В. про те, що у межах розгляду даної справи відзив на позовну заяву відповідачем-позивачем чи його представником не подавався, що спростовує твердження про надання відповідної правничої допомоги у заявленому обсязі. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20?000,00 грн є завищеною та не відповідає критерію співмірності. За таких обставин заява представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. підлягає частковому задоволенню, а розмір стягнення визначається у сумі 9?900,00 грн, що суд визнає обґрунтованим, співмірним та таким, що відповідає вимогам процесуального закону. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Креховецька Надії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення та часткового задоволення заяви представника відповідача-позивача [PERSON] адвоката Семківа Миколи Несторовича про ухвалення додаткового рішення. При цьому, суд ухвалюючи дане додаткове рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. На підставі викладеного,

Outcome: approved