Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-08 00:00:00

Представник АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом вказуючи, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 25.07.2019 року - кредитний договір № 2001364577602, за яким позичальнику видано кредит у сумі 30 600 грн. та 12.02.2022 року - кредитний договір № 1002092649101, за яким позичальнику кредит у сумі 56 000 грн. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за договорами у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 17.08.2025 року склала: по кредитному договору від 25.07.2019 року № 2001364577602 56 993,35 грн., з яких: 30 509,96 грн. заборгованість за кредитом, 26 483,39 грн. заборгованість за процентами; по кредитному договору від 12.02.2022 року № 1002092649101 71 123,98 грн., з яких: 43 868,19 грн. заборгованість за кредитом; 9,98 грн. заборгованість за процентами та 27 245,81 грн. заборгованість за комісією, що в загальному дорівнює 128 117,33 грн. З огляду на вказані обставини, з метою відновлення порушених прав позивача, звертається до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідачки 128 117,33 грн. заборгованості за кредитними договорами, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року провадження у справі було відкрито та визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачем явки свого представника в судове засідання не забезпечено, натомість, в позові до суду було порушене питання про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідачка та її представник в судове засідання не прибули, в поданому до суду відзиві просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією по кредитному договору від 12.12.2022 року № 1002092649101, вважаючи такі нарахування та стягнення безпідставними та не обґрунтованими. Так в кредитному договорі від 12.02.2022 року не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов?язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія. Водночас, публічна пропозиція АТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій в п. 5.7.2 розділу 2 зазначено підстави встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, не містить підпису позичальниці Поляк A.A. Тому, враховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку відповідних послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то умова щодо сплати комісії є нікчемною відповідно до ч. 1-2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на позиції сторін, а також додані до матеріалів справи письмові докази суду приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 25 липня 2019 року [PERSON] звернулась до АТ "ПУМБ" із Заявою № 2001364577602, на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказала, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування. Просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] та надати кредитну картку та встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 20 809,00 гривень. Реальна річна процентна ставка дорівнює 47,88 %. Також, 25 липня 2019 року сторони підписали Паспорт споживчого кредиту Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що, крім іншого, містить в собі: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту. Зі змісту Довідки АТ «ПУМБ» встановлено, що по договору № 2001364577602 від 25.07.2019 року, встановлений в 20 809,00 грн. кредитний ліміт, станом на 01.03.2022 року було збільшено до 30 600,00 грн. В подальшому, 12.02.2022 року [PERSON] звернулась до АТ "ПУМБ" із Заявою № 1002092649101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказала, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі та просить надати їй споживчий кредит в сумі 56 000 грн. на строк 36 місяців зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99 %. Розмір процентної ставки - 0,010 % річних. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання банківський переказ на рахунок № [NUMBER] . За Графіком платежів, платіжні періоди охоплюють з 12 лютого 2022 року по 12.02.2025 року. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (зміст послуги банку визначається в ДКБО) становить 1 114,40 грн. щомісяця. 12 лютого 2022 року сторони також підписали Паспорт споживчого кредиту, що містить в собі: інформацію та контактні дані кредитодавця та кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. На підтвердження факту переказу кредитних коштів за договором № 1002092649101 від 12.02.2022 року [PERSON] стороною позивача до матеріалів справи долучено Платіжну інструкцію № TR.55947993.38301.8810 від 12.02.2022 року. Відомовідно до Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діяла з «01» листопада 2021 року, пунктом 5.7.3. якої передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів. Вказану Публічну пропозицію підписано кваліфікованим електронним підписом Голови Правління АТ «ПУМБ» Черненком С.П. 28.10.2021 року. З виписок по особовому рахунку та розрахунку заборгованості за кредитними договорами встановлено, що [PERSON] активно користувалась кредитними коштами та частково сплачувала грошові кошти за умовами договорів. Згідно з наданими АТ «ПУМБ» розрахунками, заборгованість [PERSON] перед позивачем, станом на 17 серпня 2025 року, становить: за Кредитним договором № 2001364577602 від 25.07.2019 року - 56 993,35 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 30 509,96 грн. та заборгованість за відсотками - 26 483,39 грн.; за Кредитним договором № 1002092649101 від 12.02.2022 року - 71 123,98 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 43 868,19 грн., заборгованість по процентам 9,98 грн. та заборгованість по комісії - 27 245,81 грн. 20 серпня 2025 року на поштову адресу відповідачки позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язань перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості в загальному розмірі 128 117,33 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вже зазначалось 25.07.2019 року відповідачка підписала Заяву №2001364577602 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тим самим беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». На підставі вказаної заяви відповідачка просила позивача встановити їй кредитний ліміт у сумі 20 809,00 грн. (що в подальшому збільшився до 30 600,00 грн.) на строк 12 місяців. Розмір процентної ставки 47,88 % річних. Внаслідок неналежного виконання умов договору та своїх зобов`язань, у відповідачки виникла заборгованість в загальному розмірі 56 993.35 грн. (30509.96 грн. заборгованість за кредитом та 26483.39 грн. заборгованість процентами). Стороною відповідача вказаний розрахунок не спростовується та визнано в повному обсязі, тому суд вважає наявними підстави для стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за Договором від 25.07.2019 року. Судом також встановлено, що 12.02.2022 року [PERSON] підписала Заяву № 1002092649101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тим самим беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». На підставі вказаної Заяви, відповідачка просила надати їй споживчий кредит у сумі 56 000,00 грн. на строк 36 місяців. Пунктом 5 Заяви визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1,99 %. Розмір процентної ставки 0,010 % річних (п. 6 заяви). Пунктом 8 Заяви визначено, що схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами). Вказаною Заявою визначено Графік платежів, зокрема, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 2 670,20 грн. щомісяця та 2 669,85 грн. (останній платіж), а усього за 36 місяців (періодів) 96 126,85 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1114,40 грн. щомісяця, 40 118,40 грн. усього за 36 місяців (періодів). За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 1002092649101 від 12.02.2022 року перед банком, станом на 17 серпня 2025 року становить 71 123,98 грн. (заборгованість по сумі кредиту - 43 868,19 грн., заборгованість по процентам 9,98 грн. та заборгованість по комісії - 27 245,81 грн.). В поданому до суду позові позивач наполягає на правомірності позовних вимог до відповідачки по стягненню комісії за обслуговування кредитної заборгованості з огляду на те, що нарахування такої було узгоджено сторонами договору, її нарахування відповідає ЗУ «Про споживче кредитування», а також, такі витрати є частиною загальних витрат за споживчим кредитом і правомірно включені до суми заборгованості, яка підлягає стягненню. В свою чергу, сторона відповідача в поданому до суду відзиві просить відмовити з задоволенні вимоги, що стосується нарахованої комісії в сумі 27 245,81 грн. Зважаючи на вищевказане, суд вважає за необхідне зазначити, що 10.06.2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у ЗУ «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». Положення ч. 1-2, 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності ЗУ «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Правила про споживчий кредит). Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з Додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. ЗУ «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1-2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У Постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1-2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1-2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 5.7.3 публічної пропозиції AT «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів. Проте, банк не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією публічної пропозиції AT «ПУМБ» була ознайомлена [PERSON] та погодилась з нею. Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили та визначили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Пунктом 5 Заяви №1002092649101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1,99 %. Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена в розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором становить 1 114,40 грн. щомісячно. Однак, у Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.02.2022 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 Заяви №1002092649101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.02.2021 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості - є нікчемними, відповідно до ч. 1-2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. У п. 74, 75 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона, за загальним правилом, може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в п. 63 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, п. 6.13 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19, п. 33.4.-33.6 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Зважаючи на вищевказані норми законодавства, суд вказує на відсутність підстав для стягнення з відповідачки нарахованої позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 27 245,81 грн Крім того, суд вважає за необхідне зменшити також розмір заборгованості за Кредитним договором № 1002092649101 від 12.02.2022 року у зв`язку з неправомірним зарахуванням коштів в рахунок погашення заборгованості по комісії що здійснювався відповідачкою впродовж семи місяців у період з 12 вересня 2022 року по 12 березня 2023 року. Так, згідно з розрахунком заборгованості, позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.02.2022 року, було зараховано на погашення комісії кошти, які відповідачка сплачувала на погашення кредиту, в сумі 7 800,80 грн. За відсутності доказів щодо наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем, вчинення банком додаткових дій з обслуговування кредитної заборгованості, вказану суму коштів слід урахувати при визначенні розміру сплаченої кредитної заборгованості і відповідно зменшити зазначену у розрахунку позивача заборгованість за кредитом (43 878,17 грн. 7 800,80 грн. = 36 077,37 грн.). Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 93 070,72 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в загальному розмірі 1 759,75 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved