Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту накладеного на 1/3 частини блоку у гуртожитку, а саме: житлової кімнати "549" (16,50 кв.м.), житлової кімнати "546" (11,60 кв.м.), ванної кімнати "547" (3,20 кв.м.), коридору "548 (3,40 кв.м.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ; на 1/3 частини блоку у гуртожитку, а саме: житлової кімнати "549" (16,50 кв.м.), житлової кімнати "546" (11,60 кв.м.), ванної кімнати "547" (3,20 кв.м.), коридору "548" (3,40 кв.м.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . В межах виконавчих проваджень № 38901861, накладеного у виконавчому провадженні № 25758906 примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-838 виданого 21.04.2010 року Чугуївським міським судом Харківської області та виконавчих проваджень № 38901861 та № 59751960 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/1355/13-ц виданого 21.05.2013 року Чугуївським міським судом Харківської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею 1/3 блоку у гуртожитку, а саме: житлової кімнати "549" (16,50 кв.м.), житлової кімнати "546" (11,60 кв.м.), ванної кімнати "547" (3,20 кв.м.), коридору "548 (3,40 кв.м.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області 14.12.2010 року. Крім неї власниками зазначеного блоку у гуртожитку є [PERSON] (1/3 частки) та [PERSON] (1/3 частки). В травні 2025 року останній стало відомо, що на належне їй майно було накладено арешт. 08.05.2025 року позивач звернулась до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задля зняття арешту. 20.05.2025 року отримала відповідь, в якій зазначено наступне: "Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 25758906 з примусового виконання виконавчого листа від 21.04.2012 № 2-838, виданого Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Чугуївтепло» боргу в сумі 2697,95 гривень. В межах виконавчого провадження № 25758906 державним виконавцем 30.08.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В межах виконавчого провадження № 38901861 державним виконавцем 21.10.2013 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. В межах виконавчих проваджень № 44728978 та № 49699917 державним виконавцем постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження не виносилась. 20.05.2020 року виконавче провадження № 59751960 було закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». 21.05.2025 року позивач звернулась до КП "Чугуївтепло" щодо погашення заборгованості з примусового виконання судового наказу від 21.05.2013 № 636/1355/13-ц, у відповіді № 08-16/284-1 від 21.05.2025 зазначено, що станом на 30.11.2013 року за вказаним виконавчим документом заборгованість та судовий збір боржником були сплачені в повному обсязі. Проте арешт з майна, що належить [PERSON] не знятий, чим порушується її право розпоряджатись власним майном. Отже, наявність арешту на майно позивача перешкоджає позивачу, вільно розпоряджатись своєю власністю, що порушує його майнові права. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно витягу реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2010 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки кімнат № [NUMBER] , [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.09.2011, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2013, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: 1/3 частини кімнат №265,266, у гуртожитку, а саме: житлової кімнати "549" (16,50 кв.м.), житлової кімнати "546" (11,60 кв.м.), ванної кімнати "547" (3,20 кв.м.), коридору "548 (3,40 кв.м.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі ВП № 25758906 від 30.08.2011 та ВП № 28901861 від 21.10.2013. З відповіді Чугуївського ВДВС Чугуївського району Харківської області СМУМЮ вбачається, що Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за № 29.1-31/35244, в якій зазначено: "Перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №25758906 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-838 виданого 21.04.2010 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КП "Чугуївтепло" боргу у розмірі 2697,95 гривень. 30.08.2011 року - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження № 38901861 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/1355/13-ц виданого 21.05.2013 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь КП "Чугуївтепло" заборгованість за надані послуги в сумі 4572,55 гривень. 21.10.2013 року - постанова про звернення стягнення на майно боржника. Виконавче провадження № 44728978 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/1355/13-ц виданого 21.05.2013 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь КП "Чугуївтепло" заборгованість за надані послуги в сумі 530,28 гривень. та витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70 гривень, а всього: 644,98 гривень. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не виносилась. Виконавче провадження № 49699917 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/1355/13-ц виданого 21.05.2013 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь КП "Чугуївтепло" боргу у розмірі 4687,25 гривень. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не виносилась. 20.05.2020 року виконавче провадження № 59751960 було закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». З довідки КП «Чугуївтепло» № 09-16/284-1 від 21.05.2025 року встановлено, що станом на 30.11.2013 року за вказаним виконавчим документом заборгованість та судовий збір Боржником були сплачені в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, накладений арешт на майно, заважає позивачу користуватися належним йому майном, що є порушенням його конституційних прав.

Outcome: approved