Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.10.2025 року позов ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором позики №79334469 у розмірі 13512,20 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9512,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. 04.12.2025 року до суду надішла заява представника ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. про винесення додаткового рішенняв якій зазначає, що в рішенні Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.10.2025 року по справі №487/4202/25 не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, оскільки в резолютивній частині рішення суд не вирішив питання про стягнення з відповідача 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Суд розглядає питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів частини 3 статті 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного. Згідно з приписами ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з резолютивної частини рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.10.2025, судом ухвалючи рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме правову допомогу. Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.. Таким чином, враховуючи приписи статей 133, 141 ЦПК України, та те, що рішенням суду позов задоволено, а питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в резолютивній частині рішення не вирішено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved