Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-05 00:00:00

До суду звернулося АТ «Акцент-Банк», інтереси якого представляє Шкапенко О.В., з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором б/н від 10.01.2022 року у розмірі 33051, 01 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2022 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку (копія додається до позову) відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач станом на 09.11.2025 року має заборгованість 33051,01 грн., яка складається з 25191,68 грн. - заборгованості за кредитом; 7859,33 грн. заборгованості по відсоткам.Оскільки відповідач добровільно борг не сплачує, АТ «Акцент-Банк» звертається до суду з даним позовом. 21 листопада 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 51). 16.12.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з позовом вона не згодна. Вважає кредитний договір не дійсним, складеним з порушенням. 17.12.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення, в яких зазначено, що вважає кредитний договір недійсним, укладений з порушенням. Вона має психічні захворювання, перебуває на стаціонарному і амбулаторному лікуванні з 2006 року по теперішній час. Тобто підписання важливих фінансових і юридичних документів потребує згоди і присутності піклувальника. Так, як договір складено без присутності і згоди піклувальника, він є недійсним. Складання кредитного договору вплинуло на бюджет малозабезпеченої сім`ї і невдоволення піклувальника в особі чоловіка [PERSON] , тим що цей договір призводить до тяжкого матеріального становища, так як вони є особами пенсійного віку без іншого джерела доходу. З 2006 року по теперішній час вона приймає психотропні сильнодіючі ліки з періодичною їх зміною, що впливає на прийняття рішення і усвідомлення дій, концентрацію, пам`ять, увагу, галюцинації. Неповне усвідомлення своїх дій, також є причиною за якою кредитний договір може визнаватись не дійсним із самого початку підписання. При оформленні кредитного договору не могла ознайомитися повною мірою із його змістом, так як маю поганий зір. Повірила усному поясненню кредитного спеціаліста А-банку, що відсоток по її кредиту становить 3,4 %, а тільки у самій позовній заяві вона дізналася, що з неї вирахували неправомірні 40,8 % і крім цього ще приховані відсотки, що є шахрайськими діями зі сторони банку і прямим порушенням прав споживача кредитних договорів за приховування реальних відсотків. Ненадання кредитором паспорту споживчого кредиту це порушення, яке може призвести до визнання кредитного договору недійсним із самого початку. Сам договір по кредиту являє собою Анкету-заяву в якій зазначені персональні дані споживача та умов написаних над дрібним шрифтом, в яких не враховується інтереси другої сторони, і взагалі не згадується відсоткова ставка, що є прямим порушенням прав споживача, а з умовами надання банківських послуг пропонується ознайомитися самостійно. Вважає, що під час військового стану її пенсіонера з мінливим і єдиним доходом та низкою хронічних та психічних захворювань, банк не може залишити її без коштів. Вона регулярно вносила обов`язкові платежі протягом 3 років і 2 місяців. Опинившись в тяжкій життєвій ситуації вона обмежена можливостями сплати платежів по кредиту. Незважаючи на сплату платежів борг по кредиту не зменшувався, а збільшився в декілька разів. Вона зверталася до банку з проханням вирішення питання по оплаті кредиту, але це не дало жодного результату. Працівниками банку постійно здійснюються дзвінки з вимогою внести заборгованість за кредитом, чим здійснюється на неї тиск. Просить визнати її обмежено дієздатною; визнати договір по кредиту недійсним із самого початку його укладення; судові витрати покласти на позивача. Крім того, 11.12.2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про визнання її частково недієздатною та ініціювання проходження нею незалежної психіатричної експертизи. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2022 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, яка не містить строку дії кредитного договору, суми наданих кредитних коштів та процентної ставки. Згідно даної заяви [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідач надала банку свої персональні дані. (а.с.10). 10.01.2022 на картці відповідача банком був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., який в подальшому неодноразово змінювався ( збільшувався та зменшувався), востаннє 21.04.2025 року зменшено до 30000 грн. (а.с.19). Згідно довідки за картками [PERSON] відкрито рахунок та видано картки: № [NUMBER] , строком дії до вересня місяця 2028 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с.20). До матеріалів справи долучені витяг з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» та Тарифи по картці «Зелена», які не підписані відповідачем (а.с.22-30). З виписки по картці від 09.11.2025 року вбачається, що [PERSON] користувалась грошовими коштами з картки, вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки нею використовувався кредитний ліміт та частково здійснювалося його повернення (а.с. 13-18). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за договором № б/н від 10.01.2022, станом на 09.11.2025 року становить 33051,01 грн., яка складається з: 25191,68 грн. - заборгованості за кредитом; 7859,33 грн. заборгованості по відсоткам (а.с.7-9). Відповідно до Статуту АТ «Акцент-банк» (нова редакція) рішенням загальних зборів учасників змінено найменування з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на Акціонерне товариство «Акцент-банк». АТ «Акцент-банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-банк». На момент розгляду справи у суду відсутні відомості щодо сплати відповідачем зазначеної суми заборгованості. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За нормою статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII. Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами було укладено Договір №б/н від 10.01.2022. В суду не має сумніву, що саме відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на видану їй банком картку, користувався кредитними коштами, проте взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти не повернула. Сама відповідач в запереченнях також підтвердила, що отримала кредитні кошти, користувалася ними, здійснювала погашення заборгованості, проте зараз має фінансові трудності, в зв`язку з чим не може сплачувати заборгованість. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Також потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. В зазначеній постанові Верховний Суд здійснив відступ від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Отже, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що підписання паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», з огляду на його правову природу (це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення позикодавця кредитором про наявні пропозиції кредитування), його зміст, не є підтвердженням досягнення між Банком та позичальником умов кредитування, в тому числі і щодо процентної ставки. Отже ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20). Також сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не містить умов та порядку нарахування відсотків. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують умови договору, не може бути підставою для стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 7859,33 грн. слід відмовити. Поряд з тим, з розрахунку заборгованості вбачається наявність заборгованості у відповідача по тілу кредиту в розмірі 25191,68 грн. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем по тілу кредиту, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 25191,68 грн. Вимога відповідача [PERSON] про визнання її частково недієздатною не може бути прийнята та розглянута судом в даному судовому засіданні, оскільки це не стосується предмету спору у даній справі. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч.3 ст. 296 ЦПК України, заяву до суду про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родича, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіат-ричної допомоги. Щодо клопотання відповідача про ініціювання проходження незалежної психіатричної експертизи суд зазначає таке. Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Аналізуючи вищенаведене, а також медичну документацію надану відповідачкою, суд не вбачає підстав для призначення судово-психіатричної експертизи. Посилання відповідача на те, що спірний договір є не дійсним, суд не може взяти до уваги з огляду на таке. Правочин - це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. За змістом ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Оскільки фізична особа, яка визнана недієздатною, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, законодавець позбавив її права укладати будь-який правочин, а відтак і нести відповідальність за його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 226 ЦК України передбачено, що опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому ст. 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемним. З урахуванням наведеного, правочини, які вчинені недієздатною особою є нікчемними (ст.ст. 41, 203, 215 ЦК України), за винятком схвалених в установленому порядку опікуном. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. В той же час, в матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] визнана недієздатною чи обмежено дієздатною та про призначення їй опікуна, а також доказів про те, що договір був нею укладений в період коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково в сумі 25191, 68 грн., що становить 76,22 % від заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених щодо неї вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1846,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial