Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 67445,16 грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.12.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та TOB «ЗНС» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Мітсубіші р.н. [NUMBER] . Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування». 12.07.2024 року на а/д M-06-Київ-Чоп сталася ДТП за участю транспортного засобу Форд р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Мітсубіші р.н. [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Мітсубіші р.н. [NUMBER] , який був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за договором добровільного страхування наземного транспорту №011092/4100/0000222. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2024 року, ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем [PERSON] ПДР України. Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Мітсубіші р.н. [NUMBER] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 214814,55грн. Розрахунок страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту ТЗ Мітсубіші р.н. [NUMBER] , визначеного на підставі рахунку від 14.10.2024, ремонтної калькуляції, наряд-замовлення від 28.10.2024, протоколу огляду ТЗ, рахунку від 19.07.2024, видаткової накладної від 27.09.2024, рахунку №568 від 24.04.2024, наряд-замовлення від 27.09.2024, ремонтної калькуляції. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, зважаючи на викладене вище, до позивача ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Мітсубіші р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.07.2024 року на автодорозі М- 06-Київ-Чоп. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Форд р.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «ПЗУ Україна». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР №218632966, ліміт відповідальності АТ «СК «ПЗУ Україна», становить 160000,00грн., франшиза - 2600,00грн. 17.09.2024 року АТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПрАТ «СК «Уніка» 116749,63 грн. (ПД №00126269), що дорівнює вартості матеріального збитку (відновлювальний ремонт за вирахуванням зносу) на умовах договору/полісу та за вирахуванням франшизи. 06.02.2025 року АТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 30619,76 грн. За таких обставин з винуватця ДТП підлягає стягненню 67445,16 грн., як сума, що не покривається страховиком. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що як вбачається із змісту позовної заяви, що різниця між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування становить 67 445,16 грн. (з розрахунку: 214 814,55 - 147 369,39 = 67445,16). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин першої, другої етапі 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил етапі 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме; протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статею 27 Закону України Про страхування" та ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплате страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року справі № 175/4710//16-Ц до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Таким чином, ПрАТ "СК Уніка, як страховик цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Mitsubishi 1200, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та п. 38.2.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", після проведення такої виплати, у ПрАТ "СК Уніка, виникло право зворотної вимоги до страховика винуватця ДТП. Оскільки розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ "СК Уніка, в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi L200, реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, дійсно перевищує повернуту позивачу ПрАТ "СК Уніка", як страховиком винуватця ДТП (відповідача), суму страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи та на користь позивача могла б підлягати стягненню різниця між фактичним розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування потерпілій стороні та отриманим страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП, що становить 67 445,16 грн., із врахуванням того, що різниця між фактично виплаченою страховиком потерпілої сторони сумою страхового відшкодування є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП та сумою повернутого страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком. Як на докази вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi L200, реєстраційний номер [NUMBER] представник позивача додає рахунки, ремонтні калькуляції, наряди замовлення, видаткові накладні та протокол огляду транспортного засобу, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу склала 214814,55 грн. та яка була виплачена позивачем в якості страхового відшкодування. У той же час, в матеріалах справи також міститься висновок №40 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 30.07.2025 року, який складений судовим експертом Галамай Я.І. та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Mitsubishi L 200 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП 12.07.2024 року в цінах на момент ДТП, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньо-статичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні із, ні без ПДВ) становить 118720,54 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L 200 реєстраційний номер [NUMBER] є меншою ніж 214814,55 грн. і ця вартість була покрита страховим відшкодуванням у розмірі 147369,39 грн., яке було відшкодовано позивачу страховиком транспортного засобу, яким керував відповідач [PERSON] - АТ СК ПЗУ Україна, тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 67445,16 грн., не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову просить відмовити через недоведеність позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн. З вищевказаної постанови вбачається, що [PERSON] 12.07.2024 о 17:30 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп», керуючи автомобілем «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi I 200», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Із звіту про оцінку №481/07 виготовленого 23.12.2024 року ПП «Д.С.К. Груп» на легковий автомобіль марки Mitsubishi L 200, реєстраційний номер [NUMBER] вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, що підлягає відшкодуванню з ПДВ становить 184066,18 грн. З страхового акту № 20767195518 ПАТ «СК «Уніка» вбачається, що згідно договору страхування 347002/4100/0000148 від 26.12.2023 року, яким застраховано транспортний засіб Mitsubishi L 200, реєстраційний номер [NUMBER] , ПАТ «СК «Уніка» було виплачено страхове відшкодування в сумі 184194,79 грн. та доплату в сумі 30619,76 грн. З платіжного доручення №179729 від 07.08.2024 року вбачається, що ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено оплату страхового відшкодування за договором 347002/4100/0000148 від 26.12.2023 року в сумі 108346,14 грн. З платіжного доручення №179734 від 07.08.2024 року вбачається, що ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено оплату страхового відшкодування за договором 347002/4100/0000148 від 26.12.2023 року в сумі 75848,65 грн. З платіжного доручення №196038 від 22.10.2024 року вбачається, що ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено оплату страхового відшкодування за договором 347002/4100/0000148 від 26.12.2023 року в сумі 30619,76 грн. Із заяви від 16.08.2024 ПАТ «СК «Уніка» №36082 про виплату страхового відшкодування надісланої ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» повідомлено про те, що транспортний засіб потерпілої сторони Mitsubishi L 200, реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ «СК «УНІКА», відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №347002/4100/0000148 від 26.12.2023 року. ПАТ «СК «Уніка» здійснено страхове відшкодування в розмірі 184194,79грн., а тому просять здійснити відшкодування шкоди в сумі184194,79 грн. Із заяви від 25.11.2024 ПАТ «СК «Уніка» №36082 про виплату страхового відшкодування надісланої ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» повідомлено про те, що на їхню адресу 16.08.2024 року було направлено регресну вимогу № 36082 відносно ДТП на суму 184194,79 грн, однак 22.10.2024 року на виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «УНІКА» було здійснено доплату у розмірі 30619,76грн., а тому просять здійснити відшкодування шкоди в сумі ще 30619,76грн. З платіжного доручення №00126269 від 18.09.2024 року вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» було здійснено оплату страхового відшкодування в порядку регресу за страхування [PERSON] в сумі 116749,63 грн., отримувач коштів ПрАТ «СК «УНІКА». З платіжного доручення №00135767 від 06.02.2025 року вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» було здійснено оплату страхового відшкодування в порядку регресу за страхування [PERSON] в сумі 30619,76 грн., отримувач коштів ПрАТ «СК «УНІКА». Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У постанові Верховного суду від 11.04.2019 по справі № 753/286/16 зазначено, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №775/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. З висновку №40 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 30.07.2025 року, складеного судовим експертом Галамай Я.І., яка проведена на виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2025 року у цивільній справі № 456/1233/25 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , від дослідження матеріалів справи його пошкоджень внаслідок ДТП 12.07.2024 року, в цінах на вказану дату ДТП, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, та із середньо-статичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт по Львівському регіоні (ні з, ні без ПДВ) становить 118720,54 грн. Позивачем не подано жодного доказу на спростування обставин, які викладені експертом Галамай Я.І. у висновку №40 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 30.07.2025 року. Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200 реєстраційний номер [NUMBER] є меншою ніж 214814,55 грн. і ця вартість була покрита страховим відшкодуванням у розмірі 147369,39 грн., яке було відшкодовано позивачу страховиком транспортного засобу, яким керував відповідач [PERSON] - АТ СКПЗУ Україна, тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 67445,16 грн. не підтверджується належними та допустимими доказами. Верховний Суд у своїх постановах: від 07.07.2021 у справі № 420/370/19; від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17; від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18; від 18.11.2019 у справі № 902/761/18; від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У зв`язку з вищенаведеним, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши у судовому засіданні докази подані ними у підтвердження вказаних обставин та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому такі задоволенню не підлягають. Згідно ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача, у зв`язку з чим вимога про стягнення судових витрат з відповідача не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed