Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-28 00:00:00

03.11.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання заборгованості безпідставною та зобов`язання списати нараховану заборгованість, в якій позивачі просять суд: визнати борг позивачів, як споживачів перед КП «Теплопостачання міста Одеси» у розмірі 21367,77 грн. безпідставним за період з 01.11.2022 року та по 01.11.2025 року; зобов`язати КП «Теплопостачання міста Одеси» списати з особового рахунку № [NUMBER] позивачів, як споживачів, нараховану заборгованість в сумі 21367,77 грн. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що позивачі, є споживачами, проживають з 20.12.2019 у двокімнатній квартирі по [ADDRESS] на третьому поверсі 16-ти поверхового будинку. Заявники мають інформацію, що у вказаному багатоквартирному будинку, станом на 1 січня 2021 року, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Під час проживання в зазначеній квартирі (яка утеплена як з внутрішньої сторони, так і з зовнішньої) протягом цих 6 років, - температура повітря у житлових приміщеннях значно не відповідає законодавчо встановленим санітарним нормам в окремих приміщеннях квартири, а саме: в житлових приміщеннях температура повітря не повинна бути нижче 18°С, у наріжних кімнатах - не нижче 20°С. Є й винятки: У приміщеннях, де знаходяться постійно діти, люди похилого віку, люди з ослабленим здоров`ям, хворі, що лежать, тощо - повинна бути підвищена оптимальна норма температури повітря. У зимовий період - це від +2 до +5 градусів до стандартних показників, тобто - не менше +20, +25 градусів. До зазначених «винятків» належать і позивачі-Споживачі: обидва є інвалідами 2 групи; обидва є онкохворими, що призводить до ослаблення імунітету, простудних захворювань; [PERSON] перенесла за період з 2021 по 2023 три операції із заміною кульшового суглоба та із заміною хребців у поперековій області, внаслідок чого змушена виконувати «постільний режим»; обидва ставляться до людей похилого віку. В дійсності, як вказують позивачі, температура повітря зафіксована споживачами та комісійне: у спальнях - в межах 12,5-13, у інших приміщеннях квартири - в межах 13-14. Така температура повітря в житлових приміщеннях не відповідає вимогам мікрокліматичних умов проживання у квартирі інвалідів, лежачих хворих, людей похилого віку, які (умови) повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації (ДСТУ Б EN 15251:2011, ДБН В.2.5-67:2013, ДБН В.2.2-15-2019) згідно з вимогами статті 21 спеціального Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Як вказують позивачів, внаслідок передбаченого статями 27,28 Закону № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» обов`язкового досудового врегулювання спору з питання неякісної комунальної послуги - централізованого теплопостачання, що поставляється вищевказаним КП «ТПО» у квартиру споживачів, - останні зобов`язані викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та якості наданих послуг. Відповідна заява на виконання статей 21, 26, 27, 28 Закону «Про житлово-комунальні послуги», Постанов КМУ № 1145-2018-п, № 261-2024-п та в порядку досудового врегулювання спору щодо грубого порушення прав споживачів на отримання теплової енергії в квартиру відповідно до встановленої нормативної температури повітря у житлових приміщеннях була направлена 24.02.2025 до директора комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» Одеської міської ради з клопотанням забезпечити прибуття на виклик Споживачів представників КП «ТПО» у строки, визначені в Законі, для перевірки кількості та якості наданих послуг. Позивачі зазначають, що представники КП «ТПО» у строки, визначені в Законі, для перевірки кількості та якості наданих послуг не прибули до Споживачів, за наслідком чого споживачі змушені були самостійно утворити 02.03.2025 комісію з мешканців будинку для перевірки кількості та якості наданих послуг у квартиру [ADDRESS] споживачів та у разі підтвердження фактів порушення санітарних норм - для висловлення претензії Виконавцю комунальної послуги з централізованого постачання теплової енергії. За наслідком чого, було складено відповідний Акт від 02.03.2025 та разом із Додатком до Акта-претензії, як зазначають позивачі, вручено директору вищезазначеного КП «ТПО» через філіал канцелярії підприємства. 03.03.2025 року прибули представники КП "ТПО", які також зафіксували відхилення температури повітря в приміщеннях квартири від встановлених санітарних норм, а саме зафіксована температура у квартирі [ADDRESS] , за наслідком чого склали свій Акт-Претензії, якій був підписаний також Споживачем квартирі [ADDRESS] , проте другий екземпляр споживачам надано не було. Як вказують позивачі, з метою прискорення реагування керівництва КП "ТПО" на виставлені 02.03.2025 претензії споживачами, - останні направили 05.03.2025 вищезазначені претензійні документи за допомогою Укрпошти безпосередньо на головну канцелярію підприємства. Постачальник комунальної послуги (КП «Теплопостачання міста Одеси» ОМР) направив Споживачам лист-відповідь від 17.03.2025 за вих. № 15.06-22 на Акт-Претензію Споживачів-позивачів від 02.03.2025 та на Акт-Претензію від 03.03.2025 про визнання факту постачання неякісної комунальної послуги на підставі роботи двох комісій та прийнятого Постачальником комунальної послуги фінансового заходу відповідно до законодавства, в якому повідомив, що що на підставі звернення та акта термографування, виконаного представниками КП «Теплопостачання міста Одеси», в березні 2025 року підприємством, згідно з законодавством, було зроблено перерозподіл споживання теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію в квартири [ADDRESS] на 70%». Однак, позивачі вказують, що вона, як споживачі, зазначеної квартири [ADDRESS] не згодні навіть із таким зниженням на 70% вартості нібито боргу за комунальну послугу, оскільки за одну спальну кімнату (кутову) оплата за опалення повністю не повинна здійснюватися на підставі санітарних норм (температура постійно нижча за 13 градусів усі 6 років); а за іншу житлову кімнату - другу спальну та підсобні приміщення (де температура така сама - 13-14 град.) - зниження вартості за послугу підлягає перерахунку відповідно до вимог вищевказаних постанов КМУ № 151-2010-п та № 127-2024-п. За наслідком чого, позивачі вказують на наявність між сторонами спору про правильність нарахування споживачам квартири [ADDRESS] розміру оплати за комунальну послугу, що є різновидом претензії про право, яка може бути вирішена в порядку досудового врегулювання спору або в порядку позовного провадження. Також позивачі вказують, що незважаючи на вищевказаний лист-відповідь від 17.03.2025 постачальника теплової енергії (КП "ТПО"), Споживачам продовжуються виставляти рахунки з вимогою сплатити борг за послуги з січня 2020 року. У зв`язку з чим позивачі вважають, що КП "ТПО" проігнорував два прийняті ним до виконання Акти-Претензії, а також свій лист- відповідь від 17.03.2025 року, і не здійснив обіцяний та законодавчо зобов`язаний перерахунок боргу за поставлену комунальну послугу. Позивачі-Споживачі вважають, що всі рахунки за послуги теплопостачання до вищезгаданої квартири [ADDRESS] за період з січня 2021 року по серпень 2025 року є фіктивними, оскільки зазначений обсяг споживання теплової енергії у Гкал за даними КП «ТПО» не співвідноситься з дійсними показаннями температури у приміщеннях квартири [ADDRESS] . Також позивачів не згодні з включенням відповідачем до рахунків розміру плати за абонентське обслуговування для комунальних послуг, вважаючи, що вимоги Постанови КМУ № 808-2019-п суперечать вимогам статті Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», згідно з яким Рахунок на оплату спожитої послуги оформляється та надається споживачу на безоплатній основі щомісяця. Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2025 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін по справі. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду про відкриття провадження по справі, з копією позовної заяви та додатками до неї, отримана уповноваженою особою КП «Теплопостачання міста Одеси» 21.11.2025 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У п`ятнадцятиденний встановлений судом строк, відповідачем відзив на позовну заяву не надано. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Приймаючи вищевикладене, належне сповіщення відповідача про розгляд даної справи, не подання відзиву на позовну заяву, приймаючи строки для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом ухвалено здійснити розгляд справи 29.12.2025 року за наявними в матеріалах справи документами. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями з ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають інвалідність 2 групи кожний (посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] видане 11.10.2017 року зі строком дії довічно, на ім`я [PERSON] ; посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] , видане 09.07.2012 року, зі строком дії довічно, на ім`я [PERSON] ), є громадянами України, які починаючи з 16.12.2019 року в обох зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок перебуває у комунальній власності територіальної громади, послуги з теплопостачання до якого забезпечує КП « Теплопостачання м. Одеси». На ім`я позивачів, як абонентів за вказаною адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , за яким обліковуються надані останній послуги з теплопостачання. Позивачами визнано, що вони є споживачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , постачальником яких є КП «Теплопостачання м. Одеси». Згідно з наданою копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вказана квартира складається з двох кімнат, загальною площею 57,5 кв.м., житловою 31,1 кв.м. З поданих позивачем до суду доказів також вбачається, що 24.02.2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до директора КП «Теплопостачання міста Одеси» та начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з заявою на виконання ст. 21.26.27.28 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанов КМУ «1145-2018-п, №261-2024-п та в порядку досудового врегулювання спору, щодо грубого порушення прав споживачів на отримання теплової енергії в квартиру відповідно до встановленої нормативної температури повітря у житлових приміщеннях, в якій просили забезпечити прибуття на виклик споживачів представників КП «Теплопостачання міста Одеси» у строки, визначені в Законі, для перевірки кількості та якості наданих послуг. У даній заяві, позивачі також зазначали, що останні п`ять років до звернення температура повітря в квартирі [ADDRESS] , де вони мешкають, не відповідає визначеним нормативам у періоді року. 02.03.2025 року [PERSON] , разом з громадянами [PERSON] , як мешканкою квартири [ADDRESS] та громадянином [PERSON] , мешканцем квартири [ADDRESS] , склали акт-претензію, в якому засвідчили, що [PERSON] висловлює претензії до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо якості та кількості надання послуг з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , зокрема, стосовно надання неналежної якості послуг, а саме: температура у житлових приміщеннях квартири [ADDRESS] становить усі останні 5 років від 12,5°С до 14 градусів (°С), в тому числі, у кутовому приміщенні - найтеплішої кімнати в квартирі - у період з 01.01.2020 по 02.03.2025 (більш детально щодо цієї проблеми та з доказами було проінформоване КП «ТМО» в заяві від 24.02.2025 (вх. КП № 01- 14.01/972). У акті-претензії зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що дійсно, у квартирі [ADDRESS] станом на 08.10 годин 02.03.2025 температура у різних житлових приміщеннях квартири становить 13-13,5 градусів (°С), в тому числі, у кутовому приміщенні - найтеплішої кімнати становить 13,5 (°С) при температурі повітря на вулиці +0 (°С). Під час капітального ремонту квартири у 2020 році, всі стіни квартири утеплені як з внутрішньої, так і з зовнішньої сторони. На вікнах встановлені склопакети. "Найгарячіша" батарея опалення у всій квартирі - вона в кутовій кімнаті - на дотик ледве тепла і показує температуру води на вході в батарею - близько 28 °С (по кімнатному термометру). Згідно з актом-претензією, споживач вирішив: визнати надання послуги комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] такою, що є неналежної якості послуг, не відповідає законодавчо встановленим санітарним нормам в окремих приміщеннях квартири, а саме: в житлових приміщеннях температура повітря не повинна бути нижче 18° С, у наріжних кімнатах - не нижче 20°С, а з урахуванням того, що споживачі зазначеної квартири [ADDRESS] є люди похилого віку, є особами з інвалідністю 2 групи (чоловік споживача - інвалід внаслідок війни), є люди з ослабленим здоров`ям із-за онкохвороби, ведуть, в основному, зараз постільний режим життя , то у приміщеннях квартирі оптимальна норма температури повітря повинна бути підвищена у зимовий період від +2 до +5 градусів до стандартних показників, тобто - не менше +20, +25 градусів (С); рекомендувати керівництву КП. "ТМО" розглянути питання про добровільний перерахунок вартості наданої послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , за період трьох останніх років (з 02.03.2022 року по 02.03.2025 року), а саме: з урахуванням температури у кутовій кімнаті і в інших кімнатах, в основному, нижче 13-14 °С, то звільнити споживача від плати за централізоване опалення за останні три роки. 02.03.2025 року позивачами: [PERSON] та [PERSON] спільно складено додаток до вказаного Акта-Претензії, у якому зазначено, що виконавець комунальної послуги постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] по вищевказаному адресу - КП «ТМО» - проігнорувало вимоги законодавства України під час розгляду Заяви Споживачів та не прибуло протягом 7 діб для виконання своїх обов`язків по перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком та складання Акта- претензії - що є грубими порушенням прав споживачів. Зазначено, що Акт-претензія складено у 2-х примірниках також у разі неприбуття виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирного будинку в установлений строк для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком встановленим параметрам. Кожний примірник Акту-претензії має однакову юридичну силу, підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають у сусідніх приміщеннях зазначивши свою адресу, ПІБ, підпис, і примірник №2 цього Акту надсилається виконавцю комунальної послуги рекомендованим листом. Позивачами надано до позову копію опису вкладення до цінного листа, з якого вбачається скерування [PERSON] засобами поштового зв`язку 05.03.2025 року на адресу КП «Теплопостачання міста Одеси» наступних документів: заява на 2 арк.; Акт-претензія примірник №1, на 1 арк.; Додаток до Акта-претензії на 1 арк. 17.03.2025 року КП «Теплопостачання міста Одеси» надало відповідь [PERSON] та [PERSON] за вих. №15.06-22, за наслідком розгляду звернень від 24.02.2025 року та від 03.03.2025 року, та повідомила, що питання з приводу роботи внутрішньобудинкової системи опалення вирішує керуюча компанія, в даному випадку - ТОВ «УК «Чорноморський». Скарг від ТОВ «УК «Чорноморський» та від споживачів теплової енергії житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на неякісне надання послуги на адресу КП Теплопостачання міста Одеси не надходило. Повідомлено, що на підставі звернення та акта термографування, виконаного представниками КП Теплопостачання міста Одеси, в березні 2025 року підприємством, згідно з законодавством, було зроблено перерозподіл споживання теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію в квартири [ADDRESS] на 70%. Позивачами надано до суду розрахунок заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] (відкритим на ім`я позивачів), складений КП «Теплопостачання міста Одеси», згідно з яким вбачається, що останній складено станом на 01.03.2025 року, у відповідності до якого за позивачами як споживачами послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2020 року по лютий 2025 року включно обліковується заборгованість у загальному розмірі 20577,57 грн. Також позивачами до позову надані рахунки за послуги теплопостачання, які сформовані КП «Теплопостачання» за квітень та серпень 2025 року, на ім`я позивачів як споживачів послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до яких: - згідно з розрахунком за квітень 2025 року, станом на 01.05.2025 року за споживачами обліковується заборгованість в загальному розмірі 21270,09 грн., з якої за квітень нараховано плату за абонентське обслуговування в сумі 24,42 грн., за послуги з постачання теплової енергії 0,00 грн.; - згідно з розрахунком за серпень 2025 року, станом на 01.09.2025 року за споживачами обліковується заборгованість в загальному розмірі 21367,77 грн., з якої за серпень нараховано плату за абонентське обслуговування в сумі 24,42 грн., за послуги з постачання теплової енергії 0,00 грн. Будь-яких інших доказів до матеріалів справи не надано. За наслідком вище встановлених обставин та в межах заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що: «законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Також Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 визначив, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості узгоджується із абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки також викладені Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53 цс 21), вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається Верховним Судом, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54). Предметом регулювання Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VII є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать у тому числі комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 6 вказаного закону визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є зокрема: 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», встановлено, що: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; - виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; - споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; - індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуг», норми цього закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 12 Закону №2189-VII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до положень статті 9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також судом враховується, що у постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 21 Закону №2189-VII передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 27 Закону №2189-VII врегульовано порядок оформлення претензій споживачів, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Також статтею 28 Закону №2189-VII врегульовано особливості оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку Так, згідно з вказаною статтею, оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється в порядку, передбаченому статтею 27 цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі індивідуальних договорів, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюються співвласником - стороною договору або його представником. На вимогу співвласника - сторони договору в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг беруть участь представник об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель, якщо управління багатоквартирним будинком здійснює відповідно об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель, які в такому разі також підписують акт-претензію. У разі неприбуття представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управителя на вимогу співвласника для участі в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію така відмова не є перешкодою для проведення перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг та/або підписання акта-претензії. Інформація про відмову зазначається в акті-претензії. За письмовою заявою співвласника управитель має право діяти від імені та в інтересах співвласника як його представник у відносинах з виконавцями комунальних послуг. У такому разі застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, які надаються у багатоквартирному будинку на підставі договору, укладеного між виконавцем таких послуг та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку як колективним споживачем, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюється представником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Співвласники беруть участь у перевірці за бажанням. На вимогу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - сторони договору в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг бере участь управитель, який у такому разі також підписує акт-претензію. У разі неприбуття управителя на вимогу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку для участі в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію така відмова не є перешкодою для проведення перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг та/або для підписання акта-претензії. Інформація про відмову зазначається в акті-претензії. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі колективного договору про надання комунальних послуг, укладеного між виконавцем таких послуг та управителем або іншою уповноваженою співвласником особою, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюються таким управителем або іншою уповноваженою співвласником особою. Співвласники або представники об`єднання співвласників багатоквартирного будинку беруть участь у перевірці за бажанням. За письмовою заявою співвласника управитель має право діяти від його імені та в інтересах співвласника у відносинах з виконавцями комунальних послуг. У такому разі застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення. У разі ненадання, надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком виклик управителя для перевірки якості наданих послуг, підписання акта-претензії здійснюється стороною договору про управління багатоквартирним будинком. У відповідності до ч.2 ст. 26 Закону №2189-VII, виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Також суд зазначає, що відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати, врегульовані Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), згідно з положеннями пунктів 4, 5 яких, послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Виконавець забезпечує безпечне постачання теплоносія відповідно до цих Правил та умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір). Теплоносій подається в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі. Значення температури теплоносія повинно відповідати температурному графіку теплової мережі (в частині температури подавального трубопроводу), значення тиску - гідравлічному режиму теплової мережі відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 6 вказаних Правил, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам: - за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача; - за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі). Відповідно до пункту 8 Правил, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С. Згідно з пунктом 9 Правил, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. (пункт 13 Правил). Пунктами 18-20 Правил встановлено, що одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал = 1162,2 кВтг, 1 кВтг = 0,000859 Гкал, 1 Гкал = 4,1868 ГДж, 1 ГДж = 0,2388 Гкал. Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Якщо будівлю (будинок) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку послуги відповідно до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі (будинку). За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу. Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. (пункт 31 Правил). За положеннями пункту 42 Правил, Споживач має право, зокрема: 1) своєчасно одержувати послугу належної якості відповідно до законодавства та договору; 2) без додаткової оплати одержувати від виконавця інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, порядок оплати, норми споживання та порядок надання послуги, а також про її споживчі властивості; 3) на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку; 6) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні послуги; 7) на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості; 9) без додаткової оплати отримувати від виконавця чи іншої уповноваженої на розподіл послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами багатоквартирного будинку; 10) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі; 11) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання послуги, зміною її споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; 14) звертатися до суду в разі порушення виконавцем умов договору. За положеннями пункту 44 Правил, Споживач зобов`язаний: 1) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; 2) забезпечувати безпечну експлуатацію внутрішньобудинкових систем теплопостачання; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів та укладеного договору. Згідно з пунктом 45 Правил, Індивідуальний споживач зобов`язаний зокрема: 2) своєчасно вживати заходів для усунення пов`язаних з отриманням послуги виявлених неполадок, що виникли з його вини; 5) оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. За положеннями пунктів 54-58 Правил, у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Оформлення претензій споживачів здійснюється в порядку, передбаченому статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених статтею 28 Закону України Про житлово-комунальні послуги. За результатами перевірки якості надання послуги складається акт-претензія відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145. Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця в установлений строк або необґрунтованої відмови виконавця підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають (розташовані) у сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю рекомендованим листом або через електронний кабінет Єдиної платформи (за наявності). Виконавець протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта-претензії вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених у ньому, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії у формі, яка аналогічна формі подання претензії. У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем. Виконавець зобов`язаний повідомити у десятиденний строк споживачеві у формі, яка аналогічна формі подання претензії, про вжиті за результатами задоволення його претензії заходи. За положеннями пунктів 33-34-1 Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145, під час проведення перевірки відповідності якості надання послуги з постачання теплової енергії параметрам, передбаченим договором про надання такої послуги, виконавець комунальної послуги враховує: 1) своєчасність початку і закінчення опалювального сезону; 2) безперервність надання послуги з постачання теплової енергії; 3) дотримання нормативної температури повітря у приміщеннях споживача (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами розподілювачами теплової енергії) у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; 4) відповідність тиску теплоносія встановленим параметрам тиску; 5) відповідність температури теплоносія температурному графіку теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу відповідно до умов договору. Під час проведення перевірки відповідності якості надання послуги з постачання теплової енергії параметрам, передбаченим договором про надання такої послуги, виконавець послуги з постачання теплової енергії фіксує показники температури і тиску теплоносія та визначає їх відповідність або рівень відхилення параметрам, зазначеним у договорі: за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії (зокрема за даними електронних архівів вузла (вузлів) комерційного обліку) у разі укладення договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, договору з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, колективного договору про надання послуги з постачання теплової енергії, договору з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії; за показаннями вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (зокрема за даними електронних архівів вузла (вузлів) розподільного обліку) у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. У разі відсутності вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії в приміщенні споживача, з яким укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, виконавець послуги з постачання теплової енергії фіксує температуру повітря у приміщеннях споживача та визначає відповідність або рівень відхилення зафіксованих показників температури нормативній температурі повітря у приміщеннях споживача. Відповідно до пункту 39 надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене в цілому, судом достеменно встановлено, що позивачі є споживачами житлово-комунальної послуги, а саме з постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] , виконавцем якої є КП «Теплопостачання міста Одеси», яким за даною адресою відкрито особовий рахунок за абонентом [NUMBER] . Згідно з поданими позивачами до суду доказами вбачається, що за ними обліковується заборгованість за наданими послугами з постачання теплової енергії за період з січня 2020 року по лютий 2025 року включно в загальній сумі 20577,57 грн. Також, судом встановлено, що позивачі, як споживачі, будучи не згодними з якістю наданих КП «Теплопостачання міста Одеси» послуг з постачання теплової енергією, за адресою: [ADDRESS] , наприкінці лютого 2025 року, а саме 24.02.2025 року звертались з заявою до відповідача щодо здійснення перевірки кількості та якості наданих послуг. 02.03.2025 року споживачем [PERSON] , як споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , разом з двома сусідами за адресою її місця проживання, було складено відповідний акт-претензію, яким засвідчено температури повітря у кімнатах вказаної квартири, яка становила 13-13,5 градусів С. Вказаний Акт було складено за відсутності відповідача, як виконавця послуг з постачання теплової енергії та представника керуючої компанії багатоквартирного будинку. Судом, у відповідності до наданої відповіді КП «Теплопостачання міста Одеси» від 17.03.2025 року за вих. №15.06-22, встановлено, що за наслідком розгляду звернень [PERSON] та [PERSON] від 24.02.2025 року та від 03.03.2025 року, та акта термографування, виконаного представниками КП Теплопостачання міста Одеси, в березні 2025 року підприємством, згідно з законодавством, було зроблено перерозподіл споживання теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію в квартири [ADDRESS] на 70%. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що дійсно у березні 2025 року за адресою: [ADDRESS] , мало місце фіксування якості і кількості наданих послуг з постачання теплової енергії, з боку відповідача, як виконавця цих послуг, та з боку позивачів, як споживачів. За наслідком цих дій, КП Теплопостачання міста Одеси у березні 2025 року було зроблено перерозподіл позивачам, як споживачам, споживання теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію в квартирі [ADDRESS] , на 70%. Судом також враховується, що позивачами не надано до суду безпосередньо акту термографування, виконаного в березні 2025 року представниками КП Теплопостачання міста Одеси, саме який слугував підставою для перерозподілу позивачам, як споживачам, споживання теплової енергії та зниженню нарахування за спожиту теплову енергію до квартири [ADDRESS] , на 70%, як і не надано доказів на підтвердження доводів, що відповідний акт було складено за їх відсутності, позивачі звертались до відповідача з вимогою про видачу його копії, як і відмови відповідача з видачі його копії. За наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити безпосередньо підстави, які слугували підставою уберезні 2025 року представникам КП Теплопостачання міста Одеси для перерозподілу позивачам споживання теплової енергії та зниженню нарахування за спожиту теплову енергію до квартири [ADDRESS] , на 70%. Отже, вказані обставини з фіксування якості і кількості наданих відповідачем послуг з постачання теплової енергії, споживачами яких є позивачі, за адресою: [ADDRESS] , мало місце у березні 2025 року, тобто до виниклої заборгованості за цими послугами у позивачів в сумі 20577,57 грн., на підтвердження якої позивачами надано розрахунок заборгованості. Щодо доводів позивачів про надання відповідачем неякісних послуг з постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] , у період виникнення вказаної заборгованості, у тому числі за заявлений період для списання суми заборгованості з 01.11.2022 року та до 01.11.2025 року, суд вважає необґрунтованими і недоведеними належними доказами, оскільки матеріали справи в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не містять жодних доказів на підтвердження цих обставин. Також щодо доводів позивачів про фіксування даних обставин Актом претензією від 02.03.2025 року, складеним відносно споживача [PERSON] та додатком до нього від 02.03.2025 року, суд вважає неналежним доказом, оскільки як вбачається вказаний Акт [PERSON] , як споживачем відповідних послуг за адресою: [ADDRESS] , було складено безпосередньо 02.03.2025 року. Відповідно до інформації зафіксованої у вказаному Акті, вимірювання температури повітря у квартирі позивачів, як споживачів послуги з постачання теплової енергії, здійснювалось ними 02.03.2025 року о 08.10 годин. Отже, суд вважає, що зазначена у Акті претензії від 02.03.2025 року температура повітря у квартирі, за адресою: [ADDRESS] , станом на 02.03.2025 року, не є доказом відповідних показників у період з 01.01.2020 року по 02.03.2025 року, як це зазначено у даному Акті. Крім того, вказаний Акт-Претензія, складений споживачами за адресою: [ADDRESS] , не містить інформацію про приладами якими здійснювалась відповідна фіксація, як і не надано відповідної фіксації до Акту. За наслідком вищевикладеного в цілому, суд вважає доводи позивачів про надання відповідачем неякісних послуг з постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.01.2020 року по 02.03.2025 року, як підстава для списання заборгованості за період з 01.11.2022 року по березень 2025 року, необґрунтованими та безпідставними. З приводу відсутності у розрахунках заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, відомостей про гігакалорії (Гкал), як одиницю вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачами теплової енергії, суд зазначає, що відсутність відповідних відомостей не свідчить про невірно проведені нарахування коштів за послуги з постачання теплової енергії, оскільки до суду не надано доказів, що у багатоквартирному будинку, в якому розташована квартира позивачів, як споживачів, вказаних послуг, наявний вузол комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Крім того, як вже зазначалось, до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу. Також, позивачами не надано будь-яких належних доказів та необґрунтовано невірність проведених відповідачем нарахувань сум за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2022 року та по березень 2025 року. Крім того, позивачами не надано доказів, що починаючи з березня 2025 року по лютий 2025 року відповідачем здійснювалось нарахування коштів за постачання теплової енергії. Так, безпосередньо з поданих позивачами до суду рахунків за послуги теплопостачання, які сформовані КП «Теплопостачання» за квітень та серпень 2025 року, на ім`я позивачів як споживачів послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до яких відсутня інформація про здійснені нарахування за ці місяці за послугами з постачання теплової енергії, відомості про нарахування яких дорівнюють - 0 грн. Разом з тим, судом встановлено, що з даних рахунків вбачається здійснення відповідачем нарахувань плати за абонентське обслуговування в сумі 24,42 грн. на місяць. Щодо доводів позивачів про безпідставне здійснення щомісячних нарахувань відповідачем плати за абонентське обслуговування, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Згідно з п. 33, 35, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата виконавцю за колективним договором та за договором з колективним споживачем складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного відповідно до законодавства. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Так, у відповідності до наданого до суду позивачами Акту-претенції від 02.03.2025 року вбачається визнання факту, що [PERSON] має договірні відносини з КП «Теплопостачання міста Одеси», поряд з цим відповідної до суду копії договору як з індивідуальним споживачем до суду не надано. Також, позивачами не надано до суду доказів на підтвердження наявності обрання співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в якому розташована квартира [ADDRESS] , однієї з моделей організації договірних відносин. Поряд з цим, з відповіді відповідача від 17.03.2025 року вбачається, що управління багатоквартирного будинку [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «УК «Чорноморський». Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі). Індивідуальний договір вважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Текст такого договору було розміщено 04.10.2021 офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» www.teplo.od.ua. Таким чином, станом на 05 листопада 2021 року типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів. Відповідно до п. 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії - цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язки для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Пунктом 30 Типового договору, передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://www.teplo.od.ua/. Відповідно до пункту 32 Типового договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Відповідно до пункту 41 Типового договору, споживач зобов`язаний зокрема: 3) оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним Договором (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Статтею 13 Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. За наслідком чого, суд зазначає, що споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг, яка також не є складовою частиною тарифів на послуги з постачання теплової енергії. Обов`язок споживача зі сплати нарахованої щомісячної плати за абонентське обслуговування врегульовано Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Приймаючи викладене, суд вважає в цій доводи позивачів необгрунтвоаними та безпідставними. Одночасно ухвалюючи рішення суду у даній справі суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] до КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання заборгованості безпідставною та зобов`язання списати нараховану заборгованість, є необґрунтованими та недоведеними, за наслідком чого у задоволенні позову слід відмовити. Приймаючи відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачами у відповідності до положень статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved