Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

06.10.2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з якою позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1001584304 від 09.04.2012 року в розмірі 39094,41 грн, з яких: 30169,10 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8925,31 грн - заборгованість по відсоткам, а також просить стягнути судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422.40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.04.2012 р. між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено Договір про споживчий кредит № 1001584304. Даний договір є змішаним, містить елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг: кредитування та видача і обслуговування картки. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/02/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржника і розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 1001584304 від 09.04.2012, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Станом на день відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості становить 39094,41 грн, який просить стягнути з відповідача. 08.12.2025 від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, згідно з якою просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного Сумської області від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 09.04.2012 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1001584304. Цей договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідно до п. 2.1 Договору Позичальник підтверджує факт укладання між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, що розміщений на сайті банку та на умовах викладених в розділі 2 Договору. Відповідно до п. 2.2. Договору про споживчий кредит за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Позичальнику кредиту, Банк відкриває Позичальнику Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Відповідно до п. 2.4. Договору розмір кредитного ліміту складає 1000 грн. В будь-який час строку дії цього Договору, Банк має право змінити розмір кредитного ліміту (зменшити/збільшити) без зазначення причин такої зміни. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.5. Договору строкдії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання Банком і Позичальником цього договору. Банк має право змінити (зменшити/збільшити) строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії кредитної лінії. Відповідно до п. 2.6. Договору порядок здійснення платіжних операцій з використанням кредитної картки, а також порядок отримання кредиту регулюються чинним законодавством України, нормами міжнародної Платіжної системи MasterCard Standart, угодою, Правилами, а також Тарифами Банку. Відповідно до п. 2.7. Договору строк дії картки та інші умови її обслуговування встановлюються Правилами. Відповідно до п. 2.9. Договору визначено, що за користування кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 2,49% відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та 3,49% відсотків на місяць по операціях зняття готівки а банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% відсотків за день. Відповідно до п. 2.11. Договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу. Відповідно до п. 2.28. Договору підписанням цього договору Позичальник гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого первісним кредитором, який складений станом на 14.03.2023 року за договором № 1001584304 від 09.04.2012 року про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (особистих), вбачається, що [PERSON] у період з 25.10.2015 року по 09.11.2019 року активно користувався кредитними коштами, встановленими кредитною лінією, а саме: здійснював зняття готівки, розраховувався за товари/послуги, поповнював картковий рахунок. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає ТОВ «Брайт Інвестмент» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 1001584304 від 09.04.2012 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Додатку № 1. 11.06.2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» було направлено відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту, яка відповідачкою залишена поза увагою. Доказів погашення заборгованості ані первісному кредитору , ані позивачу з боку відповідача матеріали справи не містять. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором за кредитним договором Витягу з додатку №1, а тому вправі вимагати погашення відповідачкою заборгованості за даним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З виписки з рахунку приватного клієнта № 1001584304 від 09.04.2012 року вбачається, що [PERSON] активно користувався наданими АТ «ОТП Банк» у вигляді кредитної лінії грошовими коштами. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1001584304 від 09.04.2012 року станом на 24.03.2023 року [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 39094,41. Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії витрат на професійну правничу допомогу. При вирішення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (становлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Лавенс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 8500,00 грн., який є завищеним, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 5). Таким чином, враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4422,40 грн (2000 грн + 2422,40 грн) На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved