Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» в особі представника адвоката Журавльова С.Г. звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , якою просить стягнути з останнього на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020 у розмірі 39 388,81 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.03.2020 між Акціонерним товариством «Мегабанк» (далі АТ «Мегабанк», Банк) та [PERSON] було укладено Договір № TDB.2020.0991.1926 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (далі Кредитний договір). Цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк». Підписання Сторонами цього Договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього Договору і складають єдиний договір, надалі Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банка і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання. Відповідач своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний. Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним… Закінчення строку Договору не звільняє Клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Банк на підставі отриманої від відповідача [PERSON] . Заяви-анкети встановленого зразка відкрив йому Картковий рахунок-1 у гривні, Картковий рахунок-2 в доларах США, Картковий рахунок-3 в Євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, Картковий рахунок-2 та Картковий рахунок-3 за дебетовою схемою. Підписом під текстом Кредитного договору відповідач підтвердив факт отримання ним картки та ПІН-коду до неї. Згідно розділу 1 Тарифів (додаток №1 до Кредитного договору) строк дії картки становить 5 років. На Картковий рахунок-1 Банк надав відповідачу кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених Кредитним договором. Сплата процентів, передбачених умовами Договору за користування Доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється відповідачем у разі його використання (повністю та/або частково). Нарахування процентів на залишок коштів на Карткових рахунках, за користування Доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів. Банк свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Картковий рахунок-1 Клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Відповідач [PERSON] користувався грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно із виписками по рахунку відповідача [PERSON] , станом на 03.09.2024, у нього виникла заборгованість перед Банком на загальну суму 39 388,81 грн, яка складається із: 10 034,30 грн заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 29 354,51 грн заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, від 14.03.2024. Відтак, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020. Далі, 27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК Єврокредит» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, надання коштів та банківських металів у кредит, від 14.03.2024. Відтак, ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості Боржників за Основними Договорами. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного Договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020, сформованого АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024 (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги), заборгованість становить у загальному розмірі 39 388,81 грн, яка складається із: 10 034,30 грн заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 29 354,51 грн заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024. У свою чергу, ні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання за Кредитним договором, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у загальному розмірі 39 388,81 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн. Судом визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом, а також ухвалу про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позовних вимог, не надіслано, зустрічну позовну заяву не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до такого. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 16.03.2020 між Акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір № TDB.2020.0991.1926 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (далі Кредитний договір). (а.с.17-22). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк». Підписання Сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку (Додаток № 1 до Договору) вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір, надалі Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банка і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття Клієнтом пропозиції Банку згідно ст. ст. 641, 644 ЦК України. Сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, Тарифах, тощо, що у сукупності складає Договір (п. 4.8. Кредитного договору). Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (п. 4.8. Кредитного договору). За умовами п. 7.1. Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним… Закінчення строку Договору не звільняє Клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що Банк на підставі отриманої від Клієнта Заяви-анкети встановленого зразка відкрив Клієнту Картковий рахунок-1 у гривні, Картковий рахунок-2 в доларах США, Картковий рахунок-3 в Євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, Картковий рахунок-2 та Картковий рахунок-3 за дебетовою схемою. Підписом під текстом Кредитного договору відповідач підтвердив факт отримання ним картки та ПІН-коду до неї. (п. 4.1 Договору). Відповідно до Розділу 1 Тарифів (додаток № 1 до Кредитного договору) строк дії картки становить 5 років. З усіма істотними умовами кредитування відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом у Кредитному договорі, в якому закріплено, зокрема строк Договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, тощо. Крім того, відповідач [PERSON] ознайомлений з умовами кредитування, розміром відсотків, тощо, про що свідчить його підпис у Паспорті споживчого кредиту від 16.03.2020. (а.с.18). Положеннями п. 4.3 Кредитного договору визначено, що закінчення терміну дії Картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між Банком та Клієнтом та/або закриття Карткових рахунків. Відмова Клієнта від Доступного ліміту кредитної лінії не припиняє дію цього Договору. На Картковий рахунок-1 Банк надав відповідачу кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, розмір Доступного ліміту кредитної лінії може бути змінений (збільшений та/або зменшений) в межах Максимального ліміту кредитної лінії, у порядку передбаченому Правилами. Сплата процентів, передбачених умовами Договору за користування Доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється Клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково) (п. 2.4 Кредитного договору). Нарахування процентів на залишок коштів на Карткових рахунках, за користування Доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів (п. 2.6 Кредитного договору). Розмір процентів за користування кредитом визначений у п. 2.2. Кредитного договору та Тарифах (додаток № 1 до Договору). У Пунктом 2.2.7 Кредитного договору встановлено кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за Доступним лімітом Кредитної лінії у повному обсязі. Розмір обов`язкового мінімального платежу визначений п. 8.5. Тарифів (додаток № 1 до Договору). При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, де визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього. У свою чергу відповідач [PERSON] зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі, який встановлений Договором. Однак, у процесі користування кредитним рахунком, відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у довідці-розрахунку заборгованості за Договором та підтверджується випискою по рахунку. (а.с.53,133-145). Як вбачається із виписки за Кредитним договором, за період 16.03.2020 по 02.12.2022 [PERSON] регулярно користувався кредитним лімітом, проводив операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, тощо. (а.с.133-145). Судом встановлено, що зазначений Кредитний договір відповідачем [PERSON] не оспорювався, у передбаченому законом порядку не визнаний недійсним/нікчемним. Доказів протилежного суду не надано. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. (а.с.54-59,68-69). Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, від АТ «Мегабанк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020 на загальну суму 39 388,81 грн. (а.с.75). 27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. (а.с.60-63). Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, від ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020 на загальну суму 39 388,81 грн. (а.с.64). 23.05.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Додаткову угоду № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024. (а.с.65). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених Договорів, а тому до ТОВ «ФК Єврокредит», перейшло право вимоги за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020, і ТОВ «ФК Єврокредит» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником у якому є відповідач [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що всі нарахування, які відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024. У свою чергу, ні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. У позовній заяві зазначено, що всупереч умовам Кредитного договору [PERSON] не виконав свого зобов`язання перед позивачем. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020, сформованого АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024 (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги), заборгованість становить у загальному розмірі 39 388,81 грн, яка складається із: 10 034,30 грн заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 29 354,51 грн заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). (а.с.53). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені Договором строки погашення заборгованості не здійснював, внаслідок чого у нього перед позивачем ТОВ «ФК Єврокредит» утворилась заборгованість за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020 у розмірі 39 388,81 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У силу ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище Кредитним договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1926 від 16.03.2020 не виконав, заборгованість не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вказаним Договором підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 200,00 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 4 ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України), та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За приписами ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Нормою ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного вище встановлено, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, або розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу (правову) допомогу, а саме не надано: договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 03.02.2021 №760/34441/19 та від 07.04.2021 № 545/3748/17. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, копію Додатку № 1, копію Додатку № 2 та копію Додатку № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, копію Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12126924 від 14.08.2025, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої допомоги. Вартість правничої допомоги склала 11 200,00 грн. (а.с.70-73,90-101). Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правничу допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial