Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб 14.11.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №238. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні різних сімейних питань з відповідачем вони не приходять до згоди, позивачка є нещасливою у цьому шлюбі. Відновити подружні стосунки неможливо, шлюб існує формально. Просить шлюб між сторонами розірвати, визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 04.12.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання було направлено позов з додатками та ухвалу про відкриття провадження, який отримано 19.12.2025. Відзив на позов до суду не направлено. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суддя, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2024 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.11.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №238. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6,7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що сім`я остаточно розпалась, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач також просила визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові №200/952/18 від 15.01.2020. Разом з тим, позивачем не надано суду докази на підтвердження факту проживання неповнолітніх дітей разом з нею. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання дітей з позивачем після розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов у цій частині не підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial