Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-25 00:00:00

у березні 2023 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Бабинця С.П. до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач за первісним позовом є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками інших частин є відповідачі [PERSON] (2/5) та [PERSON] (1/10). На час подачі позову позивачка користується та володіє житловим будинком, позначеним на плані літерою «А-1» загальною площею - 70,9 кв.м. з якого житлова площа 42,2 кв.м., а саме: веранда літ «1-1» площею 4,4 кв.м.. коридор літ. «1-2». площею 7,7 кв.м., туалет літ. «1-3», площею 3.8 кв.м., кухня літ. «1-4» площею 9.3 кв.м., кімната літ. «1-5» площею 6.3 кв.м., кімната літ. «1-6» площею 23,9 кв.м., кімната літ. «1-7» площею 12,0 кв.м., котельня літ. «1-8» площею 3,5 кв.м. З надвірних будівель та споруд позивачу належить: цегельний гараж літ. «Е-1», дерев`яна вбиральня «1-1», дерев`яний сарай літ. «В-1», цегляний льох «б3», дерев`яна погребиця «И-1», цегляний льох «и-1», Решта житлових приміщень та надвірних будівель належать відповідачам і вони спільно та безперешкодно ними користуються. Між сторонами не існує суперечностей щодо користування будинком та надвірними спорудами, однак постійно виникають суперечки щодо способу та порядку користування земельною ділянкою, оскільки відповідачі постійно щось прибудовують, і як вбачається з технічних паспортів за різні періоди та роки, змінюють конфігурацію земельної ділянки якою користується позивач. Крім того наявність самовільно збудованих надвірних будівель та прибудов до будинку, які здійснили відповідачі, перешкоджає сторонам звернутися до місцевих органів самоврядування з метою приватизації земельної ділянки. За таких обставин позивач вважає, що єдиним шляхом для захисту невизнаного права позивача є звернення до суду з позовом про виділення належної їй частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, про що і просить суд ухвалити рішення. З урахуванням уточнених позовних вимог. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіній Т.В. Ухвалою суду від 07.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 21 квітня 2023 року через канцелярію суду надійшло пояснення представника третьої особи, за змістом якого у сторін по справі, які є співвласниками житлового будинку, відсутні будь-які правовстановлюючі документи на право власності чи користування спірною земельною ділянкою, а тому їм необхідно звернутися до органу місцевого самоврядування щодо оформлення права користування земельною ділянкою, після чого звертатися у встановленому законом порядку по питанню встановлення порядку користування нею. 23 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] в особі представника адвоката Антоненко Л.А., у якому сторона відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила. Вказала, що позивач не звертався до відповідачів по питанню встановлення порядку користування земельною ділянкою у позасудовому порядку. Сторони погоджували межі земельної ділянки у 2017 році при виготовленні технічної документації [PERSON] (наразі співвласник [PERSON] ) на земельну ділянку площею 0,2163 га, тобто між співвласниками не існувало спору щодо встановлення меж користування земельною ділянкою. Також представник відповідачів звертає увагу, що будинок по [ADDRESS] в натурі між співвласниками не поділено, а лише визначено ідеальні частки, а тому посилання позивача на поділ домоволодіння не відповідає обставинам справи. Крім того, земельна ділянка, площею 0,2163 га. по [ADDRESS] , розташована в охоронній археологічній зоні, є пам`яткою археології, а тому передача її в приватну власність може бути здійснена лише за у мови дотримання спеціальної процедури, визначеної законодавством. Сторона відповідача також звертає увагу суду, що у квітні 2023 року у домоволодіння сталася пожежа, що підтверджується відповідним актом. 23 травня 2023 року адвокатом Антоненко Л.А. - представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду подана зустрічна позовна заява до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. За змістом зустрічного позову, [PERSON] , являється власником 1/10 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , являється власником 2/5 частини цього ж житлового будинку. Власником 1/2 часток вищевказаного будинку являється [PERSON] . Житловий будинок в цілому має 144,0 кв. м. загальної площі, з них 79,6 кв. м. житлової площі. Позивач [PERSON] (відповідач по первісному позову) в позасудовому порядку намагалась вирішити питання щодо добровільно поділу спірного будинку шляхом укладення договору про виділ частки в натурі тим більше, що і сам відповідач (позивач за первісним позовом) не заперечує проти встановленого порядку користування, тобто спір між сторонами щодо порядку користування відсутній. Натомість відповідач (позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування земельної ділянки. Враховуючи, що законодавством передбачена процедура поділу будинку у добровільному порядку, а саме співвласники мають можливість зверутись до нотаріуса та посвідчити договір щодо порядку користування будинком, будівлями та спорудами, та можливість вирішення спору в позасудовому порядку, так як відсутній спір щодо порядку користування як такого, сторона позивача за зустрічним позовом вважає, що позивач по первісному позову зловживає процесуальними правами. На підставі ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки такої домовленості в позасудовому порядку не досягнуто, сторона позивач за зустрічним позовом звертається до суду з метою виділу в натурі частини будинку, що відповідає розміру частки у праві власності на нерухоме майно. Відповідно до висновку експертизи щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 11.05.2023 року - за технічними показниками частки об`єктів нерухомого майна є відокремленими, мають окремі входи та виходи і можуть бути виділені в натурі. Сторона позивач за зустрічним позовом просить суд виділити [PERSON] та [PERSON] в окремі об`єкти частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] у відповідності до висновку експертизи та визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 24.05.2023 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду разом з первісним позовом, вимоги за первісним та зустрічним позовами об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 10.11.2023 у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 12.06.2024 у зв`язку з надходженням до суду експертного висновку провадження у справі поновлено. Ухвалою суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.11.2024, у зв`язку з укладенням 29.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] договору дарування 2/5 частин будинку за адресою: [ADDRESS] неналежного відповідача за первісним позовом [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 28.11.2024 у зв`язку зі смертю 28.01.2024 позивача за зустрічним позовом [PERSON] , провадження в частині її позовних вимог за зустрічним позовом закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. У підготовчому засіданні 21.04.2025, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом про доручення до матеріалів справи висновку експерта та уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 21.04.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено її розгляд по суті. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенко О.Д. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенка О.Д. від 08.08.2025 справу призначено до судового розгляду з викликом учасників. У визначений судом строк відзиви на позов до суду не надійшли. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача за первісним позовом адвоката Бабинця С.П. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд цивільної справи без його участі та участі позивача. Позов просить задовольнити, порядок користування земельною ділянкою просить встановити відповідно до Варіанту 1 висновку експерта № 04-25 від 28.03.2025. Також просить стягнути судові витрати. Зустрічний позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідачі за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом та третя особа повідомлялися про розгляд справи рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Технічних паспортів на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , він має загальну площу приміщень - 144,0 кв. м. загальної площі жилих квартир 127,7 кв.м., з них 79,6 кв. м. житлової площі, позначений в плані під літ. «А-1», , а також приміщення загального користування площею 16.3 кв.м., а саме: сарай під літ. «В-1», гараж під літ. « Е-1», гараж під літ. «Ж-1», льох під літ. «63-1», вбиральня під літ. «Г-1», пригребиці під літ. «И», льох під літ. «и» та фактично поділений на 3 квартири (т.1 а.с. 15-26). Власником 1/2 часток вищевказаного будинку з господарськими спорудами являється [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 25.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Куранковою О.М. за № 6586 (т.1 а.с. 11-12), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 12-13). [PERSON] , являється власником 1/10 частини вищезазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.11.2017 , укладеного з [PERSON] , посвідченого Приватним нотаріусом Беловою О.С. за реєстраційним номером 4857 (т.1 а.с. 101-103). Крім того, право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 104). [PERSON] , являлася власником 2/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , успадкованого після смерті [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Державним нотаріусом Кезлею Д.І. 21.10.1990 (т.1 а.с. 107). На підставі укладеного 29.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] договору дарування 2/5 частин будинку за адресою: [ADDRESS] , посвідченого Приватним нотаріусом Каваленком В.В., власником указаної частки у спільній частковій власності став [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.2 а.с. 100-105). Відповідно до актового запису про смерть №и 335 від 29.01.2024 [PERSON] [INFO] померла (т.2. ас. 99). Також судом встановлено, що Приватним підприємством «ГЕОГРАФ» у 2017 році було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2163 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , яка серед іншого включала в себе кадастровий план земельної ділянки та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 19.07.2017 (т.1. а.с. 69-72). Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 11.05.2023 ТОВ «Центр технічної інвентаризації та оцінки «ПРАВЕКС» - за технічними показниками частки об`єктів нерухомого майна є відокремленими, мають окремі входи та виходи і можуть бути виділені в натурі (т. 1 а.с. 105-106), а саме: частці [PERSON] відповідає такі кімнати по житловому будинку під літ. А-1: -Коридор літ. «2-1» площею 3,2 кв.м., -Кухня літ. «2-2» площею 10,3 кв.м., -Кімната літ. «2-3» площею 8,4 кв.м., -Веранда літ. «2-І» площею 5,2 кв.м., -Комора літ. «2-ІІ» площею 1,4 кв.м., загальна площа 28,5 кв.м., житлова площа 8,4 кв.м. по надвірних будівлях та спорудах -Сарай під літ. «В-1», -Вбиральня під літ. «Г-1», -Льох під «63-1». частці [PERSON] відповідає такі кімнати по житловому будинку під літ. А-1: -Коридор літ. «3-3» площею 3,7 кв.м., -Кухня літ. «3-4» площею 6,6 кв.м., -Кімната літ. «3-5» площею 13,9 кв.м., -Кімната літ. «3-6» площею 15,1 кв.м., -Веранда літ. «З-І» площею 2,6 кв.м., -Кладова літ. «З-ІІ» площею 2,7 кв.м., загальна площа 44,6 кв.м., житлова площа 29,0 кв.м. по надвірних будівлях та спорудах -Гараж під літ. «Ж-1». -Відповідно до висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 12-23 від 21.08.2023 судового експерта Солдатової В.С. (т.1. а.с. 130-175), запропоновано варіанти поділу будинку, а саме: власнику частини житлового будинку : -Коридор літ. «1-2» площею 7,7 кв.м., -Кухня літ. «1-4» площею 9,3 кв.м., -Кімната літ. «1-5» площею 6,3 кв.м., -Кімната літ. «1-6» площею 23,9 кв.м., -Кімната літ. «1-7» площею 12,0 кв.м., -Веранда літ. «1-1» площею 4,4 кв.м., -Котельня літ. «1-8» площею 3,5 кв.м., -Туалет літ. «1-3» площею 3,8 кв.м., загальна площа 70,9 кв.м., житлова площа 42,2 кв.м., а також надвірні будівлі : ганок -, погрвб , літ а3, гараж, літ-е1, погребниця , літ И, льох літ И. -Власнику 1/10 частини будинку: Коридор літ. «2-1» площею 3,2 кв.м., -Кухня літ. «2-2» площею 10,3 кв.м., -Кімната літ. «2-3» площею 8,4 кв.м., -Веранда літ. «2-І» площею 5,2 кв.м., -Комора літ. «2-Й» площею 1,4 кв.м., загальна площа 28,5 кв.м., житлова площа 8,4 кв.м. по надвірних будівлях та спорудах -Сарай під літ. «В-1», -Вбиральня під літ. «Г-1», -Льох під «63-1». Власинку 2/5 частини будинку: По житловому будинку під літ. А-1 -Коридор літ. «3-3» площею 3,7 кв.м., -Кухня літ. «3-4» площею 6,6 кв.м., -Кімната літ. «3-5» площею 13,9 кв.м., -Кімната літ. «3-6» площею 15,1 кв.м., -Веранда літ. «3-І» площею 2,6 кв.м., -Кладова літ. «З-ІІ» площею 2,7 кв.м., загальна площа 44,6 кв.м., житлова площа 29,0 кв.м. по надвірних будівлях та спорудах -Гараж під літ. «Ж-1», ганок , погріб а.4-1. Відповідно до Варіанту 1 висновку за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 04-25 від 28.03.2025, складеного експертом Солдатовою В.С. (т.2. а.с. 51- 113) пропонується виділити співвласнику частки будинку по [ADDRESS] [PERSON] в користування 1078,00 м.2. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 дійшла висновку, що за наявності трьох і більше співвласників майна суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити й зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 120 ЗК України визначено особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, який також пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці. Також, стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України). Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди. не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських буддівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2022 року в справі № 490/12243/16-ц (провадження № 61-20600св21) вказав, що при вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Отже, з урахуванням вищевикладеного та висновків судового експерта Солдатової В.С., за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного експертних досліджень, технічно можливим встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок по [ADDRESS] , а також виділ в натурі позивачам за зустрічним позовом належних їм частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, без необхідності перепланування чи переобладнання будівлі. Права інших співвласників при цьому не порушуються, оскільки їхні частки у праві спільної власності залишаються незмінними, а визначення порядку користування здійснюється у спосіб, що забезпечує самостійне володіння та користування кожного співвласника своєю часткою нерухомого майна і відповідною частиною земельної ділянки. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить висновку, що доводи сторін, наведені у первісній та зустрічній позовних заявах підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому позовні вимоги мають бути задоволені повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням того, що позовні вимоги за первісним позовом задоволено до двох відповідачів, [PERSON] та [PERSON] судові витрати мають бути покладені на них порівну. Понесені позивачами за первісним та зустрічним позовом судові витрати у вигляду сплаченого за подачу позову судового збору мають бути відшкодовані за рахунок іншої сторони. Стосовно судових витрат на проведення експертних досліджень, суд зазначає наступне. Оскільки за первісним позовом суд врахував при ухваленні рішення як доказ лише висновок за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 04-25 від 28.03.2025, витрати на її проведення, які підтверджені самим висновком експертизи, а також договором із ФОП [PERSON] від 20.01.2025 (т. 2 а.с. 110) та квитанцією до прибуткового касового ордера № 02/25 від 20.01.2025 (т.2 а.с. 111) мають бути відшкодовані відповідачами на користь [PERSON] у розмірі 14 000 грн. Витрати на проведення інших експертних досліджень розподілу не підлягають. Також стороною позивача за первісним позовом заявлено до стягнення та підлягають стягненню з відповідачів вартість витрат виконання земельно-кадастрових робіт на підставі договору 202502021 від 02.02.2025 між ФОП [PERSON] та [PERSON] , оплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 4 100 грн, оригінали яких долучені до матеріалів справи. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно з п.2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача за первісним договором адвокатом Бабинцем С.М. до матеріалів справи долучено копії ордера на представництво інтересів позивача в Деснянському районному суді м. Чернігова (а.с. 8), договору про надання правничої допомоги із [PERSON] від 09.03.2023 (а.с. 9) та квитанції до прибуткового касового ордеру № 1/03/23 від 09.03.2023 на суму 11 000 грн, які підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. Натомість представником позивачів за зустрічним позовом адвокатом Антоненко Л.А. до матеріалів справи долучено лише ордер про надання правничої допомоги [PERSON] та попередній розрахунок гонорару у загальному розмірі 15 000 грн. Договору про надання правничої допомоги, жодних розрахунків та документів щодо обсягу, вартості наданих послуг, зокрема детального розрахунку, акту прийому-передачі послуг, доказів оплати отриманих послуг, тощо адвокатом Антоненко Л.А. суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити реальність та об`єктивну вартість цих послуг. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду у справі відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності, а тому у стягненні витрат на надання професійної правничої допомоги необхідно відмовити.

Outcome: approved